180 Palmgren, Lofangsomradena pa Aland. 



» 



Sasom s. 2 (del I) omnamnts, preciseras arternas fre- 

 kvensgrad (frekv.-gr.) inom de sarskilda specialomradena 

 (spec.-omr.) medelst en 5-gradig:, med romersk siffra angif- 

 ven skala. Ett exakt angifvande af de sarskilda gradernas 

 innebord staller sig svart; med siffran I betecknas frekvens- 

 graden for en art, som inom ett specialomrade upptrader 

 pa endast en eller annan enstaka flack, med siffran V asyf- 

 tas utbredning ofver specialomradet i dess helhet (narmare 

 harom i del III). Med arabisk siffra anges, som s. 2 redan 

 namnts, enligt Norrlins 10-gradiga, s. 150 angifna skala 

 graden af ymnighet eller tathet (tathgr.) inom den enskilda 

 standorten, hvarvid, dar annat icke namnes, uppgiften han- 

 for sig till nagon af de s, 44 (del I) preciserade och s.s. 

 56 — 99 narmare beskrifna standorts-, respektive formations- 

 typerna; de vid angifvande af tathetsgraden inom parentes 

 bifogade numrorna hanvisa till de del 1 bifogade standorts- 

 anteckningarna. Det ligger i sakens natur, att uppskattnin- 

 gen af frekvensgraden inom de enskilda specialomradena 

 for en eller annan arts vidkommande maste blifva mer eller 

 mindre approximativ. Det betydande artantalet — for de 

 enskilda specialomradena vexlande mellan ca 150 och ca 

 250 och mestadels rorande sig kring talet 200 — staller 

 alltfor stora kraf pa uppmarksamheten och minnet, for att 

 icke fel skulle insmyga sig; atskilliga vaxters frekvensgrad 

 later sig ocksa sakert uppskatta endast under pagaende 

 blomning. Om ocksa salunda mojligheten af att for ett 

 eller annat omrade en feluppskattning blifvit begangen, maste 

 forutsattas, bor dock den totalbild, de angifna frekvensgra- 

 derna lemna, gifva en tillfredsstallande uppfattning om de 

 enskilda arternas sa att saga typiska frekvensgrad inom de 

 sarskilda lofangsomradena, hvilket har narmast asyftas. Trots 

 en eller annan feluppskattning bor ocksa a andra sidan ta- 

 bellen med artuppgifterna for de enskilda specialomradena 

 gifva en tillfredsstallande uppfattning om dessas vegetation. 



De med finare stil inom parentes upptagna arterna 

 tillhora icke i egentlig mening lofvegetationen (jfr s. 48 — 

 49, del I). 



Helsingfors i juli 1915. 



