Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 42, N:o 1. 193 



F 6 g 1 5 : Nolo, Gripo ; J o m a 1 a : Styrso (strandang), „Lagn6- 

 skar" (Lauren enl. Consp.), Mockelo („in prato humido", A r rh. 

 0. Kihlm. enl. Consp.), Vargsunda; Hammarland: „inter 

 praedium sacerdotis et Frebbenby" (Bergstr. enl. Consp.), 

 Skarpnato; Eckero: Storby, B51e (Consp.), Hummelviken („fuk- 

 tig strand", H. Lindberg i H. M. F.); Get a: Dano, Finnd 

 (Ch. E. Boldt), vid bottnen af Langviken (C h. E. B o 1 d t). 



Gymnospermae. 



Taxaceae. 

 Taxus baccata L. 



Idgranen tillhor pa Aland foretradesvis med barrskog 

 bevuxna standorter, men antraffas darjamte i enst. eller fa- 

 taliga exemplar inom en del lofangsomraden. Forekommer 

 salunda i skargarden Kokar — Geta pa 7 spec.-omr., naml. 

 Lemland: Grand, Nato (2 exx.), Inre Kalfskaret (en 4 dm 

 hog planta), Granholm (ett 4 m hogt, ratstammigt trad), Slat- 

 holm, Slatskar, Eskskar (ett 2,5 m hogt trad samt 3 unga plan- 

 tor). Pa Geta: Dano finnes en ca 2 m hog buske pa ett 

 berg utom det egentliga lofangsomradet. 



Idgranens rikligaste forekomst pa Aland torde falla pa 

 Lemland: Jungfruskar samt det narbelagna Korso, Forst- 

 namnda o ar till en mindre del bergig, for ofrigt upptagen 

 af delvis tat och hog granskog; i markv^egetationen markes 

 bl. a. Oxalis, mossor intaga daremot endast en underordnad 

 plats. Idgranen ar utbredd ofver hela on, minst ymnigt 

 dock pa den norra bergiga delen; jamte aldriga exemplar 

 finnas arsplantor samt yngre exemplar af alia aldrar. 

 Hanexemplaren synas vara i majoriteten. Vaxten trifves 

 bast pa de skuggigaste stallen under tata granar; har 

 hksom afven pa oppnare platser rikl. blommande; pa 

 oppna stallen ar bladverket i grenarnes spets mest gulnadt. 

 Trad med alldeles raka stammar forekomma, flertalet aro 

 dock bojda och knotiga. Flerstades forekomma smarre rena 



