Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 42, N:o 1. 147 



att fran den sodra, till betesmark anvanda delen sprida sig 

 till den lofrika norra delen, dar bagge arterna fortfarande 

 saknas; af granen bar namnde arrendator aldrig bar sett 

 nagra planter. 



Utgor granen en allvarsam fara for lofvegetationen, ar 

 detta daremot icke fallet med enen. Denna utgor icke, ej 

 ens dar den bildar tata bestand, nagot hinder for lofvege- 

 tationens foryngring, ocb for undervaxten, som i all bufvud- 

 sak fordrager enens skugga, inskranker sig dess inflytande 

 vasentligen till ett blott partiellt intrang pa dess vaxtplats. 

 For en del arter, exempelvis Agrimonia Eupatoria ocb La- 

 serpitium latifolium, plagar ett mattligt upptradande af enen 

 pa annars oppna steniga backar t. o. m. medfora forbattrade 

 lifsbetingelser. Beaktande fortjenar mabanda ocksa, att enen, 

 dar den i storre mangd bemaktigar sig betesbackar, inom 

 granserna for sina bestand i viss man bereder en for krea- 

 turen skyddad fristad for orter ocb gras. Enens jamforelsevis 

 ringa inverkan pa ort- ocb grasvaxten belyses af standorts- 

 anteckningarna s. 77—78, hvilka angifva vegetationsforhal- 

 landena inom nagra enbackar. 



Aterstar fragan, huruvida ocb eventuellt i hvilken grad 

 lofvegetationen genom kulturen tillforts nya element. 

 Fragan ar ratt vansklig i betraktande af att bosattningen pa 

 Aland vasentligen sammanfaller med lofvegetationens fore- 

 komst ocb att det salunda i manga fall ar svart att afgora, 

 huruvida en art, som upptrader saval inom lofangsomraden 

 som darjamte och kanske framst bland odlingar, pa sist- 

 namnda platser forekommer sasom rester af en ursprunglig 

 vaxtlighet eller om den atfoljt manniskan samt fran odlin- 

 garna utbredt sig till omgifningarna. Det blir sarskildt 

 vanskligt betraffande en del arter, som foredraga oppna 

 standorter och salunda, om de aro ursprungliga inom lof- 

 vegetationen, med sakerhet gynnats af odlingen. Man blir 

 harvidlag i manga fall tvungen att, vid sidan af en jamfo- 

 rande studie ofver artens ifraga upptradande inom bebodda 



