602 Pnlmgren, Lofiingsomradena pa Aland. 



fade st^ndortstyper icke kunna anses tillfyllest tor en ut- 

 veckling af lofvegetationens hela artantal. Den sam- 

 f a 1 1 d a a r e a 1 e n a f s p e c i a Lo m r a d e n a i n o m L e m - 

 land t o r d e d a r e m o t m e r an v a I kunna anses 

 mots vara lofvegetationens kraf pa vaxtyta. 

 Af de 34 (s. 529 uppraknade) arter, som har saknas, hor 

 niimligen flertalet till en kategori af sallsynta arter, som knap- 

 past blott af utrymmeshansyn uteslutits fran det stora fler- 

 talet vaxtplatser, utan hvilkas sparsamma upptriidande syn- 

 barligen i forsta hand betingas af andra grunder (jfr kap. X). 



Ofvan framholls sasom en framtida uppgift utredandet 

 af artrikedomen inom bestamda arealer for olika standorts- 

 och formationstyper. Darmed sammangar en utredning af 

 grunderna, hvarfor ej blott for trad och buskar utan afven 

 for orter och gras, en begransad areal kan utgora ett hin- 

 der for ett storre antal arter att dar vinna fotfaste, Vid 

 forsta tanke kunde val i anseende till dessa vaxters i nord- 

 ligare luftstreck mestadels bl3^gsanima proportioner allt tal 

 harom synas frammande. Uppgiften ar dock patagligen fullt 

 motiverad. Gar man att inom olika standorter vid ett de- 

 taljstudium af vaxttacket isolera individerna af samma art 

 fran hvarandra, detta i syfte att faststalla deras verkliga 

 storlek, skall resultatet af en sadan granskning namligen 

 belt visst blifva, att for ett betydande antal arter de en- 

 skilda, fran ett enda fro alstrade individerna i vida hogre 

 grad visa sig skrymmande an atminstone forf. af denna stu- 

 die ursprungligen varit bojd att antaga. F 6 r o k n i n g e n 

 pa vegetativ vag ar inom lofvegetationen yt- 

 terligt stark och som en foijd af detta forok- 

 ningssatt skall det belt sakert visa sig, attat- 

 skilligt af det, som vid ettytligt betraktande 

 af vegetation en tett sig sasom sarskilda in di- 

 vider, i verkligheten utgor under jo rden sam- 

 manhangande — eller en gang i tiden samho- 

 riga delar af en och samma individkomplex; de 

 nu enhetliga yngre komplexerna maste val namligen vid 



