608 Palmgren, Lofangsomradena pa Aland. 



nens artsammansattning med hansyn till arternas invand- 

 ringsvagar och invandringstider komma under behandling. 

 Endast en sida af saken torde redan bar lampligen tagas 

 till tals: 



Franses ett mindretal af de i artforteckningen ofvan 

 upptagna arterna {Alnus incana, Tilia cordata, Brachypodiiim 

 pinnatum, Cypripedium calceohis, Epipactis latifolia, Stellaria 

 Molostea, Lathynis silvestris, L. montamis, Mercurialis peren- 

 nis, Viola rupestris, V. stagnina, Androsace septentrionalis. 

 Ajiiga pyramidalis, Aspenda odorata och Succisa pratensis), 

 tillhora lofvegetationens nu uppniarksammade sallsynta ele- 

 ment en griipp af sydliga arter, for hvilka den nordligaste 

 eller en af de nordligaste vaxtplatserna inom Ostersjogebi- 

 tet faller inom Aland. I anseende hartill samt i betraktande 

 af ifragavarande arters saval med hansyn till fyndorternas 

 antal som, for flertalets vidkommande, afven med hansyn 

 till individrikedomen sparsamma upptradande, ligger den 

 tanken ej aflagsen (och en sadan har afven uttalats), att de 

 enstaka eller spridda forekomsterna for ifragavarande arter 

 representera de aterstaende resterna af en under tidigare, 

 klimatologiskt gynnsammare perioder (litorina tidens sub- 

 boreala period; jfr s. 20) inom landskapet radande storre 

 utbredning. Sa ar dock knappt fallet. Fastmer gifva manga 

 omstandigheter vid handen, att de pa Aland i narva- 

 rande tid radande klimatologiska forhaUan- 

 dena for nu ifragavarande arter aro tjenliga, 

 samt att desamma for arternas regelbundna 

 foryngr'ing pa respektive vaxtplatser icke er- 

 bjuda nagra svarigheter; for en del ar t. o. m. 

 en i detta nu fortgaende, om ocksa synbarli- 

 gen mycket Ian g samt skeende spridning till 

 nya vaxtplatser alldeles pataglig. *) Till stod for 



M Det sagda utesluter gifvetvis icke inojligheten af att vaxtplat- 

 sernas antal tor en eller annan af nu berorda sydliga arter tidigare, 

 under af kulturen oberorda eller foga berorda forhallanden, varit 

 storre an nu. Sasom i denna studies forsta del niirmare motiverats 

 (bl. a. s. 116 — 117, 149), torde man namligen icke kunna franse mojlig- 



