Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 42, N:o 1. 519 



» 



» 



Enligt ofvanstaende tabell I, som utgor ett uttryck for 

 artmaterialets inom lofvegetationen relativa fordelning pa 

 6 frekvenskategorier, vid hvilka de gangse frekvensgra- 

 derna — mycket allman, allman, tamligen allman, mindre 

 allman, tamligen sallsynt samt sallsynt — lampligen synas 

 kunna forknippas, komma lofvegetationens arter salunda att 

 i toljande proportioner lata fordela sig pa de olika frekvens- 

 kategorierna: ^) 



') Vid grupperingen af arterna s. 512—517 efter deras frekvens 

 har grupperingen skett efter rent aritmetisk grund. Denna praktiskt 

 val motiverade grund tyckes emellertid, af ofvan delgifna skemata att 

 doma, afven sakligt berattigad, ity att nagon annan af arternas fre- 

 kvensforhallanden motiverad naturligare grund knappast gifves: I art- 

 summorna for de sarskilda grupperna gor sig fran och med gruppen 

 ,6—10" till och med gruppen ,,21—25" en anmarkningsvardt regel- 

 massig, successiv stigning gallande. Skarpt afgriinsade aro blott grup- 

 perna „l--5" och ,,26—30", och sasom af skemat n:o 2 — diir en indel- 

 ning i 30 grupper gjorts — tyckes framga, funnes knappt giltigt skal 

 att draga granserna for dessa grupper vid nagot af talen 2, 3 eller 4, 

 respektive 27, 28 och 29; fran de ofriga artsummorna framtradande 

 skarpa afvikelser visa namligen endast talen for 1 samt 30 special- 

 omraden. En viss stigning i forhallande till talen for gruppen 21—25, 

 motiverande bibehallande af gruppen ,,26—30", gor sig a andra sidan 

 gallande i artsummorna for 26, 27, 28 och 29 specialomraden; likasa 

 arc talen for 2, 3, 4 och 5 specialomraden i stort sedt hogre an for 

 gruppen „6 — 10 specialomraden". 



