618 Palmgren, Lotangsomradena pa Aland. 



skilda eller ursprungligen fran ett enda fro uppkomna in- 

 dividernas omfang gestalta sig sa skrymniande, att en en- 

 skild homogen ^) standort, som ju pa Aland endast i undan- 

 tagsfall mater sa mycket som ett tiotal meter i genomskar- 

 ning, icke kommer att kunna skanka utrymme at mera an 

 ett visst begransadt antal individer. Dar en ny vaxtplats 

 blottas, blir den, sasom erfarenheten ger vid handen, inom 

 kort besadd med ett storre eller mindre antal arter. Huru 

 manga de representerade arterna komma att vara, star val 

 i ett nara forhallande till den omgifvande terrangens flora. 

 Inom de tamligen likartade forhallanden, som rada inom 

 den alandska skargarden, kommer patagiigen antalet for 

 flackar af ungefar liknande areal och motsvarande villkor 

 icke att vexla inom alltfor stora granser. De tidigast bo- 

 fasta komma emellertid belt visst ganska snart att genom 

 vegetativ forokning till den grad breda ut sig, att vaxttac- 

 ket blir slutet och nykomlingar alltsa rent mekaniskt hind- 

 ras att pa platsen vinna fotfaste och spridning. G r u n d e n 

 till att inom en begransad standortsareal en- 

 dast en viss del af de arter antraffas, som man 

 darstades med fog hade kunnat vanta, lage 

 salunda (jfrs. 60 4) att soka i det rent meka- 

 niska hinder*, som de pa platsen forst bo fasta 

 pa grund af den samfallda massan af sina en- 

 skilda individer satta for upptradandetafnya 

 arter. For att i stort sedt samtliga en viss standortstyp 

 utmarkande arter skola kunna finnas representerade inom 

 ett lofangsomrade, krafdes med andra ord ett visst mini- 

 miantal enskilda standorter, d, v. s. en viss minimiyta. 

 Hvad som i detta hanseende galler for de enskilda 

 standorterna, maste uppenbarligen komma att aterverka 

 afven pa de enskilda lotangsomradena, som ju utgora en 

 sammanfattning af de forra. Att de enskilda lofangsomra- 

 dena salunda hysa blott en viss begransad del af de arter, 

 hvilka man dar med fog kunde vanta, skulle alltsa vara 



') Hvad som har afses med „homogen" framgar af noten s. 595. 



