620 Palmgren, Lofangsomradena pa Aland. 



mer att influeras af artsammansattningen hos det eller de 

 omraden, darifran dess flora narmast rekryterats. Patag- 

 ligt tyckes namligen (s, 593), att de nyvunna landens be- 

 vaxning skett mycket hastigt, samt att efter denna forsta 

 bebyggelse, sedan vaxttacket val hunnit sluta sig, nagon 

 namnvard forandring i dess artsammansattning icke kommit 

 till stand, — Med stod af den kannedom om den alandska 

 lofvegetationen, som for mig utgor behallningen af denna 

 studie, tror jag mig pa forhand for ett visst alandskt lof- 

 angsomrade — utan risk att taga fel pa mer an ett, pa sin 

 hojd ett par tiotal arter — kunna uppskatta dess artrike- 

 dom. Hvilka de foretradda arterna aro, darom ar det dar- 

 emot blott for en del (halfva antalet eller daromkring) 

 mojligt att pa forhand gora sig en nagot sa nar grundad 

 forestallning. Med hansyn till dessa sporjsmal lefde atmins- 

 tone forf. till denna studie tidigare i en belt annan fore- 

 stallning. En mojlighet att af ett omrades storlek med bra 

 nog stor grad af exakthet kunna sluta sig till dess artantal 

 hade jag aldrig tankt mig. Val hade jag daremot forestallt 

 mig, att man med kannedom om en viss vaxtplats stand- 

 ortsforhallanden med sakerhet kunde forutsatta narvaron 

 af vissa arter till ett vida storre antal an det, som denna 

 studie har gifvit vid handen. 



Betraffande den enskilda standorten torde i dettasam- 

 manhang nagra ord annu forsvara sin plats. De enskilda 

 „homogena" standortsflackarna, sa sma som dessa pa Aland 

 aro, rymma i stort sedt sallan ens halften af de for st^nd- 

 ortstypen ifraga pa orten utmarkande arterna. Sa stort 

 spelrum, som slumpen pa grund haraf maste hafva haft vid 

 deras bevaxning, ar det uppenbart, att vaxttacket pa dessa 

 inskrankta ytor bra nog maste bara stampeln af den rena 

 tillfalligheten, det utvisar, sasom s. 596 betonats, icke mer 

 an huru vaxttackets sammansattning under vissa gifna for- 

 •hlllanden (dels pa platsen i fraga, dels i omgifningen) kan 

 gestalta sig. Tages yttermera i betraktande den starka ve- 

 getativa torokningen, hvars resultat gifvetvis blir en sken- 

 bart gruppvis anordning af de sarskilda arterna (i sjalfva 



