Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennicn. 42. N:o 1. 591 



IX. Grunden till den i kapitcl VII afhandlade 



olikheten i ilorans sammansattning a de 



sarskilda specialomradena. 



Af den foregaende skildringen (kapitel IV — VII) har 

 t'ramgatt, hurusom i de sarskilda lofangsomradenas artsam- 

 mansattning vid sidan af en storre eller mindre grund- 

 stomme af for skargardens eller respektive distrikts samt- 

 liga specialomraden gemensamma arter en mer eller mindre 

 afsevard olikformighet gor sig gallande, en olikformighet, som 

 sarskildt framstar, dar den kommer till synes hos i hvar- 

 andras omedelbara narhet belagna omradens vegetation. Nara 

 till hands lage, att i denna olikformighet se en exponent for en 

 annu ej definitiv artsammansattning hos de enskilda omradena, 

 — en, sarskildt i betraktande af lofangsomrMenas relativt ringa 

 alder (jfr del I s. 22—23), icke sa alldeles aflagset liggande 

 forklaringsgrund. En sadan tanke har emellertid redan ve- 

 derlagts bl. a. af den i tabellerna s. 500—501 till synes 

 kommande (s. 502 punkt 2 afvensom s. 509 sats 1 — 2 poin- 

 terade) egendomliga samstammigheten med afseende a art- 

 antalet for omraden, som aro med hvarandra i anseende till 

 areal samt afven eljes jamforbara, samt ofver hufvud af det 

 ur ifragavarande tabeller framgaende konstanta forhallandet 

 mellan areal och artantal, hvilket allt tyckes otvetydigt an- 

 tyda (1. c. sats 3 o. 4), att respektive omraden kommit sig 

 till det af deras storlek betingade fulla artantalet samt sa- 

 lunda synbarligen afven till en viss af de lokala forhallan- 

 dena betingad jamvikt i vegetationens sammansattning. ^) 

 Just anforda omstandighet ger fastmer stod for foljande 

 tydning af den nu uppmarksammade olikformigheten: 



Den pa de ^landska lofangsomradena lofve- 

 getionens arter till buds st&ende jamforelse- 



M I samma riktning tala afven en del s. 502 punkt 3 afvensom 

 s. 521 samt 551 punkt 5 framhallna omstandigheter. 



