Alfred Poppius: Finlands Phytometrida* 1 . 17 



dm egenheter ar detta lika litet mojligt, utan att den naturliga 

 slaktskapen arterna emellan asidosattes. De skilcla slakten man 

 uppstalt, grunda sig pa karaktarer, som tillkomma endast o". 



Vingformen. Med afseende a vingformen utmarka sig en 

 del arter genom att isynnerhet bakvingarnes men afven framvin- 

 garnes utkant ar vagig. Bland dessa ar att namnas framst du- 

 bitata och cervinata, vidare bilineata och badiata samt undu- 

 lata, limitata, comitata. Mindre tydligt vagig ar utkanten hos 

 cucullata, tersata, lapidata, vittata, vetulata och melanoparia. 

 Dessa arter bilda afdelningen I i efterfoljande chema, men harvid 

 ar att marka, att utkanten kan synas otydligt vagig annu hos 

 nagra andra arter. Arterna luteata och obliterata hafva ater 

 bakvingarnes utkant utdragen i afrundad spets. For ofrigt ar att 

 marka, att vingspetsen ar skarp hos dotata, associata, Populata, 

 testata, comitata, limitata, cervinata, dubitata, Ribesiaria, silaceata, 

 badiata, vespertaria, vittata, lignata, undulata, hos hvilka utkan- 

 ten invid vingspetsen ar nastan ingropt och framkanten betydligt 

 mera bagbojd invid vingspetsen an vid basen. Till dessa salla 

 sig en mangd arter sasom ofvergangsformer med mera eller 

 mindre skarp vingspets, tills den slutligen blir tydligen afrundad 

 hos impluviata, siterata, miata, fluctuata, bicolorata, caesiata, di- 

 lutata m. fl. 



Kroppen ar spenslig och fin; hufvud och torax sasom van- 

 ligt till fargen lika framvingarne och abdomen lika bakvingarne. 

 Kamtandade antenner hos cf forekomma hos limitata, cervinata, 

 dubitata, viridaria, montanata, fluctuata, decoloraria, quadrifas- 

 ciaria, turbata, ferrugata, incursata, didymata, cambrica, vesper- 

 taria. Sasom en egendomlighet ar att namnas en hartofs a fram- 

 vin games undre sida, hvilken forekommer hos cf inom associata, 

 Populata, testata och undulata. Bakersta benparet har hos alia 

 2 par sporrar. 



Vjngarnes farg ar inom detta stora slakte mycket olika. 

 Sasom en forklaring till efterfoljande schema, hvilket utgor ett 

 forsok att fornamligast pa grand af teckningen igenkanna hit- 

 horande arter, ma anforas foljande: 



Gruppen /// A kannes igen pa hithorande arters tydligen 

 gula farg. Till denna grupp raknas salunda icke arter med hvit- 

 aktig bottenfarg och gragul teckning. — Utgar man fran dotata, 



2 



