Alfred Poppius: Finlands Pbytometridae. 141 



202. L. polycommata (S. V.) 



S. V. pag. 109 Polycommata (1776);? Bkh. V pag. 306 Hyemata (1794) ; 

 Hb. 190 Polycommata; Tm 473 polycommata; Stgr 2556 Polycommata. 



Vingarnes farg. Framvingarne hafva gulgra bottenfcirg och 

 en mark tvarlinie narmast basen samt 2 morkbruna, med rost- 

 gult blanclade, breda tvdrrander, som bilda ett midtelband, i det 

 de innesluta en storre flack af grundfargen vid framkanten och 

 en mindre vid bakkanten. Ribborna i detta midtelband arc- svarta. 

 Utat utskjuter midtelbandet spetsvinkligt vid ribban 6 och afsnores 

 darefter, sa att det i midten ar smalast. Vaglinien i utkantfaltet 

 ar hvit och rak, endast nara vingspetsen lopande i zigzag. Ut- 

 kantlinien upplost i dubbelpunkter, fransarne ljusa. Bakvingarne 

 aro ljust gulgra, hos 9- med ett ljust tvarband. Unclertill aro bada 

 vingparen ljust gulgra med i — 2 dunkla tvarrander och ljusa skugg- 

 ningar. Vinglangd 15 mm. Bivingarne hos cf sma. 



Kroppen. Palperna medelstora, rackande knapt framom huf- 

 vudet. Bdkersta benparet med 1 par sporrar. 



Lefnadssatt och fdrvandling. Larven ar ljusgron med mor- 

 kare rygglinie och gulaktiga sidlinier och gula analspetsar. Den 

 forekommer i maj — ^juni pa Lonicera och torvandlas i jorden. Pup- 

 pan ar gron, med brunaktig abdomen och ofvervintrar. Fjdriln 

 antraffas om varen. 



Utbredning i Finland: En ljus form af denna art ar engang 

 i april funnen i R.p: Petrosavodsk (Gthr). 



Utom Finland: P.; Ost. prov. ; Sv: UpL; Engl.; m. Eur.; Piem.; s. o. 

 6. Kyssl. ; Orenb.; Alt. 



Arten saknas i universitetets finska samling. 



203. L. Carpinata (Bkh.) 



Bkh. V pag. 295 Carpinata (1794); Hb. 362 Lobnlata (1803); Hw. pag. 

 320 (f Dentistrigata, pag. 319 $ Costaestrigata (1810); Stph. Ill pag. 277 

 Rupestrata (1831); Tm 474 carpinata; Stgr 2559 Carpinata. 



Vingarnes farg ar nastan hvit med inmangda bruna fjall. 

 Framvingarne hafva morhare, graaktigt midtelband, som utat och 

 inat atfoljes af ljusa dubbelrander, hvilka dock stundom synas enkla, 

 i foljd af att den afdelancle linien ar otydlig. Likasa ar vaglinien 

 otydlig. Bakvingarne och bada vingparen undertill hafva otydlig 



