6 Parvela, Oulaisten pitajan kasvisto. 



1919 a). Merijarven pitajan rajalla on Pyhajoen laakso 

 korkeintaan 50 m. m. p. y. (Suomen Kartasto 1910.) Kuten 

 jokien juoksusta nahdaan, alenee maa W kohti seka N:sta ja 

 S:sta Pyhajoen laaksoon. 



Vuoriperd on suurimmaksi osaksi eri-ikaisia graniitteja. 

 gneissia ja kiilleliuskeita. N-osassa on useissa kallioissa 

 suurirakeista porfyyrigraniittia, S:ssa on vuoripera vaihtele- 

 vampaa: liuskeita, kokoomuksensa puolesta erilaisia magma- 

 vuorilajeja ja konglomeraattia. (Eero Makinen: Oversikt av 

 de prekambriska bildningarna i mellersta Osterbotten. Hel- 

 singfors 1916.) Kalkkivuorilajia ei pitajassa ole. 



Irtonaisista maalajeista tavataan Oulaisissa etupaassa 

 murtosoraa (moreenia), savea ja turvetta, vahemmassa maa- 

 rassa hietaa, liejua ja multaa. Murtosora, joka on levinnyt 

 suurimpaan osaan pitajaa, muodostaa useissa kohti matalia 

 ja loivia harjuja. Paikoin SE — NW suunnassa kulkevat 

 murtosoraselanteet ovat levinneet enemman tai vahemman 

 laajoiksi tasangoiksi. Varsinkin kauempana joesta on tallai- 

 sia moreenikankaita, joiden valilla on soita. — Pitajan NE- 

 osassa on hietakerroksia, jotka paikoin muodostavat lyhyita 

 harjuja, kaartoja. 



Litorina-raja on Oulaisten pitajassa n. 108 m. m. p. y. 

 (Backman 1919 a). — Savikerrostumia tavataan etupaassa 

 Pyhajoen ja siihen laskevien pienien sivujokien varsilla seka 

 Piipsjarven ja Likalanjarven ymparilla. S:ssa Ylivieskan ra- 

 jalla on myoskin savimaata. Saveen on tavallisesti sekaan- 

 tunut hietaa tai soraa, harvoin on se puhdasta. Monin pai- 

 koin Pyhajoen laaksossa, joka on hedelmallista lietemaata, 

 kohoaa savikerrosten keskelta matalia murtosorakumpuja 

 kuin saaria meresta. 



Soita on Oulaisten pitajassa n. 40—50 ° ; yli puolet 

 soista on korkeintaan 0,5 m. syvia (Backman 1919 a). Maan- 

 teita pitkin kulkeva ei saa oikeata kasitysta seudun suorik- 

 kaudesta, silla maantiet kulkevat pitkin korkeampia ja kui- 

 vempia, metsaa kasvavia murtosoraselanteita ja tasankoja, 

 joiden suunta on yleensa NW — SE. Soidenkin suunta on 

 juuri tuo sama, ja ovat ne siis ikaankuin katkossa korkeam- 



