4 Widar Brenner, Vaxtgeografiska studier i Barosunds skargard. 



sig for mig, ma blott erinras om,hurusom genom Humboldt och 

 Grisebach det andra slaget enheter infordes i vaxtgeogra- 

 fin: de fysiognomiska vaxt- eller livsformerna. 

 Det var har icke mer fraga om systematiska arter, slak- 

 ten o. s. v., utan om mer eller mindre enhetliga former, som 

 systematiskt vitt skilda vaxter hade iklatt sig. Den utveck- 

 ling laran om livsformerna sedermera genomgatt maste jag 

 har forbiga. Genom att olika auktorer anlagt dels foretrades- 

 vis yttre fysiognomiska, dels ekologiska, dels allehanda kom- 

 binerade synpunkter pa livsformerna har pa detta omrade 

 en stor forvirring uppstatt. System av livsformer finnas 

 flere an antalet av de forfattare, som sysslat darmed, utan 

 att nagot vore allmannare antaget. Utom nagra stora grund- 

 former (trad, buskar, ris, orter, gras etc.), vilka sedan gam- 

 malt (von Post, Kerner, Norrlin) sta fast, ha endast system 

 uppbyggda med anvandandet av en enhetlig indelningsgrund, 

 sasom anpassningen till uthardandet av den ogynnsamma 

 arsperioden (Raunkiaer), visat sig vara praktiskt anvand- 



bara. 



Redan i Humboldts skrifter skymtar fram ett begrepp, 

 som sedan blivit vaxtgeografins tredje slag av enheter: 

 vaxtsamhallena. Grisebach karakteriserade seder- 

 mera utforligt, utgaende fran sina vaxtformer, de av ho- 

 nom benamnda vaxtformationerna, vilka utgjorde samman- 

 slutningar av till samma vaxtform horande arter. I Norden 

 var det mig veterligen Hampus von Post, som synbarligen 

 oberoende av de tyska auktorerna forst upptog de naturliga 

 vaxtsamhallena och deras topografi till studium och salunda 

 blev den nordiska vegetationsbeskrivningensegentligagrund- 

 laggare. Hans arbeten, skrivna huvudsakligen pa 1840- och 

 50-talen, hava alltfor litet vunnit beaktande i var vaxtgeo- 

 grafiska litteratur. Jag skall darfor nagot utforligare uppe- 

 halla mig vid dem. 



Hampus von Post anknyter icke till nagra tidigare for- 

 fattare. Uppslagen till sina ideer har han som alldeles ung 

 man fatt vid sina forsok att genom praktiskt arbete ute i 

 naturen vara sin samtida botaniska forskning till nytta. Han 



