8 Widar Brenner, Vaxtgeografiska studier i Bardsunds skargard. 



len, dels de yttre betingelser, som mtfjliggjorde dem. Men 

 de iakttagelser, som vunnos, sammanfordes och resulterade 

 i „vextstallena", vilka saledes kommo att fa sin karakteris- 

 tik bade ur vaxtligheten och de fysikaliska och kemiska 

 faktorerna. Och dock var von Post klart medveten om 

 att ett obetingat samband mellan dem ej existerade; 

 vaxtstallenas dubbla indelningsgrund ar ocksa orsaken till 

 den oklarhet och inkonsekvens, som i manga stycken ut- 

 marka desamma. I ovrigt kannetecknas von Posts skrifter 

 av stor skarpa och klarsynthet, och man ar ofta frestad att 

 ord for ord citera hans traffande utlaggningar aven i fra- 

 gor, som annu i dag hora till vaxtgeografins mest bran- 

 nande. 



Hampus von Posts framtradande pa den larda vadjo- 

 banan bar alia den banbrytande garningens kannemarken; 

 hans skrivsatt ar skarpt och impulsivt och hans ideer verka 

 ursprungliga. Han blev ocksa i stort sett oforstadd av 

 sina landsman. Men har i Finland kommo hans uppslag 

 till sin ratt framst tack vare Norrlin. Genom denne och 

 hans vegetationsbeskrivningar blev det vaxtgeografiska in- 

 tresset forst vackt hos oss, och sedan dess ha talrika 

 yngre forskare gatt i hans fotspar. Hans forskargarning 

 ar ocksa alltfor kand for att har behova utforligare bely- 

 sas. Jag skall endast uppehalla mig vid ett drag, som i 

 allmanhet ej blivit tillborligt observerat, och det ar just 

 den intima andliga frandskapen mellan von Post och 

 Norrlin. 



Norrlin studerade jamforande vegetationen i olika trak- 

 ter pa samma slags standorter. Standorten och dess be- 

 skrivning blev for honom av storsta betydelse. Men Norr- 

 lins stand ort ar ingenting annat an von Posts lokal 

 eller vaxtstalle; i bagge inrymmas saval vegetationen 

 som de yttre faktorer, som betinga densamma. 



Vid standorternas och standortsgruppernas uppdelning 

 faster Norrlin mer avseende vid stationen och mindre vid 

 sjalva vegetationen an von Post det gjorde. Hos von Post 

 var det „vextarternas dominerande och deras beroende av 



