Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 49, N:o 5. 17 



Gasoklobb samt mahanda den nagot mindre Hasten. Nagra 

 med gles tallskog bevuxna skar langre in hava aven klobbens 

 form, mest i kombination med mer laglanta delar, t. ex. 

 Tunnklobb. Mycket vanliga aro daremot stengrunden, 

 antingen rena eller heist i kombination med klippor och 

 klackar. Vi finna dem kanske oftast inomskars. Som skar 

 betraktar Bergroth mindre, bergiga, med torftig skog be- 

 vuxna holmar mest i yttre skargarden. Dessa enheter fo- 

 rekomma i stort antal och med vaxlande form och storlek. 

 Nagra mindre utskar benamnas ibland haru, t. ex. Tings- 

 holmsharun, Hattoharun, ett ord som aven i ifndantagsfall 

 brukas om fullkomligt tradlosa klobbar eller storre klippor, 

 t. ex. Ryssharun. Ett slags mindre skar aro aven de over- 

 allt spridda orarna, sma med nagra trad bevuxna holmar, 

 oftast bestaende av omvaxlande laga bergpartier och sten- 

 grund. De fiesta av skargardens enheter aro mahanda dock 

 att betrakta som holmar, emedan de, ehuru oftast bergiga, 

 dock bara normal skog. Har tillkommer ocksa rikligare 

 16s, ofta till sma tappor upptagen jord. Nagon skarp skillnad 

 mellan skar och holme gores ej av befolkningen. Oar i 

 inskrankt mening slutligen aro de storre holmarna och landen 

 med nagot vidstracktare odlingar och vanligen hemmansbe- 

 byggelse, sasom Orslandet, Baro, Stor-Ramso, Elgsjo (Eliso), 

 Tostholm, Basto. Ordet 6 anvandes emellertid av befolk- 

 ningen aven om holmar och skar. 



Sasom Bergroth papekar finnas mellan dessa enheter 

 alia kombinationer och overgangar. Ett sarskiljande av 

 olika typer maste dock anses hava ett visst varde for be- 

 skrivningen av en skargards natur. 



Berggrunden bestar till allra storsta delen af gneisgra- 

 niter, men aven nagot sa nar ren granit och gneis antraffas 

 ej sallan. Sa besta t. ex. klipporna Enkan, Sadeln och Hasten 

 i omradets SE del av nastan ren granit, medan klipporna 

 langre vastvart aro av gneisgranit i olika blandningar. Aven 

 pa Orslandet antraffas storre massiv av nastan ren granit. 

 Av sallsyntare bergarter (diabas, diorit, hornblende o. s. v.) 

 fortjanar endast de kalkforande ett narmare beaktande. 



2 



