Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 49, N:o 5. 29 



kom i en tidigare publikation och som jag- har i korthet 

 skall repetera och ytterligare belysa. 



Sardeles viktigt anser jag alltsa vara att alia standorter, 

 som under en langre eller kortare tid kunna vara antingen 

 blottade eller betackta av en sammanhangande vattenyta, 

 forenas till en storre zon, som jag uppfattat som den lito- 

 rala zonen, stranden i inskrankt mening. Att denna ain- 

 fibiska karaktar, som ar gemensam for den litorala zonens 

 standorter, maste vara av utomordentlig betydelse for ve- 

 getationen forefaller uppenbart. Pa absolut skyddade stran- 

 der betingas zonen av det med vindforhallandena i Ostersjon 

 varierande vattenstandet och far foljaktligen en vertikal 

 bredd av blott omkr. 60 cm. Pa exponerade stallen till- 

 kommer genomvatning av vagor, vilka na allt hogre ju 

 oppnare mot havet och brantare stranden ar. Den litorala 

 zonens ovre grans bor har dragas hogre upp, sa hogt som 

 sammanhangande vattenbetackning genom vagorna annu kan 

 aga rum. Zonen kan darfor i havsbandet bli flere meter, 

 enligt Hayren (III) anda till 10 a 15 m bred i vertikal riktning. 



Ovan den litorala zonen foljer en zon, som kan kallas 

 supralitoral (von Posts havskusten, Sernanders epilitoral) 

 och vilken kannetecknas av att de maritima faktorerna har 

 i mycket mindre grad gora sig gallande. Genomdrankning 

 med havsvatten forekommer ej. Pa sin hojd kan zonen under 

 starka stormar delvis traffas av fint stank, vilket torkar 

 innan nasta vag kommer, samt av fina saltpartiklar, som 

 fran branningarna spridas av vinden in mot land. Pa flere 

 strander kan salt grundvatten vara den enda supralitorala 

 faktorn. Zonen ar inomskars mestadels ytterst obetydlig, 

 ibland knappt alls forhanden. Utat tilltager den i bredd 

 jamsides med expositionen. Dess grans uppat, som tillika 

 ar den marina regionens grans, ar sjalvfallet mycket oskarp. 



Nedanom den litorala zonen moter sublitoralen, kanne- 

 tecknad darav att den ej ens vid lagsta vattenstand under 

 aret till nagon del blottas. I stallet aro for densamma ka- 

 rakterisktiska nedat smaningom avtagande vagrorelser och 

 ljus. Den kan anses stracka sig till ett hogst betydande djup. 



