30 Widar Brenner, Vaxtgeografiska studier i Barosunds skargard. 



Inom den litorala zonen har man vidare fordelat stand- 

 orterna pa smarre balten under olika namn. For det balte, 

 som normalt ar ovan vatten, men som mycket ofta under 

 vegetationsperioden genomvates antingen av hogvatten eller 

 vagor (von Posts havsranden), har jag foreslagit namnet 

 salin, emedan substratets salthalt, sasom senare analyser 

 bekraftat, har nar sin hogsta hojd. Ovan salinen ar ater 

 det suprasalina baltet (von Posts torra havsstranden) be- 

 laget, vilket blott vid hogvatten eller storm nas av havet 

 (lugnvatten eller vagor). Nedanom salinen ligger slutligen det 

 subsalina baltet, som endast vid starkt lagvatten ligger blottat. 



Skargardens standorter skulle alltsa alltefter deras for- 

 hallande till de marina faktorerna, framst saltvattnet, kunna 

 indelas i regioner, zoner och balten efter foljande schema: 

 I. Supramarina regionen. 



II. Marina regionen. 



a. Supralitorala zonen. 



b. Litorala zonen. 



1). Suprasalina baltet. 

 2). Salina baltet. 

 3). Subsalina baltet. 



c. Sublitorala zonen. 



III. Submarina regionen. (Elitorala zonen.) 

 Vid avgransningen och benamnigen av de marina zonerna 

 gor sig i den botaniska litteraturen, som redan papekats, 

 en stor forbistring gallande. Orsaken hartill ligger framst 

 dari, att man utgatt fran sa olika synpunkter och uppstallt 

 zoner for alldeles olika andamal. Mest har det varit icke 

 vaxtgeografiska standorter i alimanhet, utan rena alglokaler 

 man velat indela. Den litorala zonen t. ex. har under sadana 

 forhallanden oftast blivit placerad till sin storsta del, 

 om ej uteslutande under normalvattennivan, emedan alger 

 ej vaxa pa lokaler, som normalt aro blottade. Pa detta satt 

 har man forbisett det viktiga vaxttopografiska drag, som 

 forenar alia amfibiska standorter, d. v. s. den tidvisa torr- 

 laggningen och genomdrankningen med havsvatten. Att jag 

 for denna zon velat anvanda det gamla och av de fiesta 



