Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 49, N:o 5. 37 



nitytorna bekladas mest av en mosaik av skorplavhed, 

 Cladina-hed och Grimmia hypnoides-hed i olika proportioner, 

 de lodrata vaggarna mot S mest av skorplav- eller Parmelia- 

 samhallen samt Andraea petrophila-association. Vetta de 

 mot N, aro daremot mosshedfragment dominerande. Over- 

 lutornas och grottornas vegetation ar sparsam av mestadels 

 mossor och sorediosa lavbalar. Sippervattenytor med plant 

 eller svagt sluttande lage tackas ofta av fragment av ren 

 Sphagnum-mosse; ar sluttningen stark eller berget lodratt 

 ar Gyrophora pustulata-associationen karakteristisk. I berg- 

 springor med oppet lage och svag sluttning samt i ovrigt, 

 dar detritus i smarre mangder anhopats, ha fragment av 

 en Calluna-vik Cladina- eller mosshed kommit till utveck- 

 ling. Pa sadana stallen kunna aven ort- och ormbunksrika 

 hed- eller angspartier uppkomma, vilka vad artsammansatt- 

 ning och artrikedom betraffar tydligt tyckas paverkas av 

 bergets kalkhalt. Den vanliga typen upptar orter som Vis- 

 caria vulgaris, Sedum acre, Viola tricolor, Galium verum, 

 Turritis glabra, Arabidopsis thaliana, Verbascum thapsus etc. 

 samt gras, sasom Deschampsia flexuosa och Agrostis canina. 

 I bergspringor pa lodrata eller starkt sluttande berg ut- 

 veckla sig, sarskilt vid beskuggat lage, likasa ort- och 

 ormbunksrika samhallen, dar Geranium Robertianum, Poly- 

 podium vulgare, Cystopteris fragilis, Asplenium Trichomanes 

 och septentrionale, Sedum Telcphium etc. spela en fram- 

 tradande roll. 



Pa ovriga, till den torra serien horande standorter inom 

 skargardens ovan den marina regionen belagna delar ar 

 skogen, och framst granskogen den naturliga vegetations- 

 typen. Pa de fiesta block-, grus- och sandrika moraner, pa 

 strandgrus etc. utvecklar sig granskogen jamforelsevis snabbt 

 till ren /fy/ocom/am-granskog; ar moranen mjalrik, ar gran- 

 skogen daremot annu vid ganska hog alder ortrik (Oxalis, 

 Majanthemum), ehuru en utglesning av faltskiktet vid till - 

 tagande alder aven har ar omisskannbar. Pa uttorkad torv- 

 mark eller moran med relativt maktigt humusskikt eller 

 stark nordlig sluttning tyckes den Myrtillus-rika Hylocomium- 



