126 Widar Brenner, Viixtgeografiska studier i Barosunds skargard. 



och Melandrium visosum (fig. 9) aro jamforelsevis sallsynta 

 och bebo i regeln endast de allra yttersta skaren eller 

 klippor och grund i havsbandet. 



Bland de vaxter, som forekomma saval i inre som 

 yttre skargarden ar det nagra, vilkas frekvens tydligt an- 



Myrcca • 



SUene + 



MeLandri-um X 



Cornus J. 



r^.^y^s 





'l 



CO 



<e> 





JO t> ° 



& 





c* 



+± 



Fig. 9. Nagra skargardsvaxters utbredning. 



tingen avtar eller tilltar ju mer man narmar sig havsbandet. 

 I manga fall beror ett avtagande helt enkelt darpa, att 

 lampliga standorter, t. ex. skyddade gyttjestrander, myr- 

 marker etc. bli allt sallsyntare ju langre ut man kommer. 

 Pa detta satt forstar man att bl. a. Equisetum limosum, 

 Potamogeton perfoliatus, Phragmites communis, Scirpus mari- 

 timus, Carex limosa, Naumbnrgia thyrsiflora och Pedicularis 

 palustris bli allt sallsyntare utat. Men en hel del av de 



