Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 49, N:o 5. 137 



mitt skargardsmaterial, och Palmgrens tal och diagram fran 

 de alandska lovangsomradena, skall man frapperas av en 

 hoggradig overensstammelse pa flere punkter. De mindre 

 homogena omradeskombinationerna i fig. 10 (kurva I och 

 II) visa visserligen for laga artantal inom den hogsta frek- 

 vensgraden och for hoga inom den lagsta, men kurvan III, 

 som hanfor sig till de mojligast likformiga 10 omradena i 

 yttre skargarden, narmar sig redan mycket Palmgrens kurva 

 i diagram I (sid. 554) for hela skargarden Kokar — Geta. 

 Mycket mer slaende ar emellertid likheten mellan Palmgrens 

 konstitutionslinjer i hans diagram II och kurvorna i min 

 fig. 11, vilka aro uppgjorda pa precis samma satt och ge 

 uttryck at samma forhallanden. Vi se att dessa icke blott 

 hava ett ratlinjigt forlopp *), utan de bilda aven i detalj 

 samma „konstitutionsvinkel" med horisontalaxeln. Det enda 

 som skiljer ar, att mina linjer lopa vid lagre procenttal an 

 Palmgrens; dock narmar sig aven har kurvan III den 

 Palmgrenska linjen, sarskilt for NW-skargarden. 



Vari ligger nu orsaken till derma iogonenfallande over- 

 ensstammelse mellan mina och Palmgrens resultat? Kan 

 vegetationen pa mina skargardsholmar verkligen vara sa 

 likartad den pa de alandska lovangsomradena, att den kan- 

 netecknades av samma konstitution? Uppenbarligen icke! 

 Jag ser darfor ingen annan mojlighet till forklaring an den, 

 att Palmgrens konstitutionslinje och vinkel ej kan vara na- 

 gonting for den alandska lovangsvegetationen karakteristiskt, 

 eftersom samma linje och vinkel erhallas vid statistiskt 

 studium av en vegetation av helt annat slag, vilken till pa 

 kopet ej utgjorts av nagon enhetlig formationstyp. 



! ) Varken Palmgrens eller mina kurvor aro i sjalva verket i sin 

 helhet ratlinjiga. Emedan 100 °/ arter forekomma a mer an °/ och 

 ingen art a mer an 100 °/o av omradena, ha alia sadana kurvor gemen- 

 sam utgangs- och slutpunkt. Om t. ex. talen i tabell 4 framstallas 

 grafiskt pa samma satt som tabell 5 givit linjen II i fig. 11, sa skall 

 man fa se, att endast kurvans mittersta del ar en rat linje, som bade 

 uppat och nedat dvergar i kroklinjer, vilka asymtotiskt narma sig 

 vertikallaget. 



