Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 49, N:o 5. 139 



allmanna arterna i hogsta frekvensklassen, medan ett inbordes 

 heterogent material hojer de sallsynta arternas procenttal. 

 En bekraftelse pa min genom empiriska studier erhallna 

 uppfattning om de Palmgrenska konstitutionslinjernas natur 

 firmer jag i en uppsats av Lars-Gunnar Romell, vilken 

 av teoretiska skal betraktar dessa linjers formaga att ut- 

 saga nagonting om vegetationens vasen som en omojlighet. 

 Genom behandling av ett storre eller mindre antal stand- 

 ortsfaktorers i olika kombination fordelning pa ett stort 

 antal ytor enligt en sannolikhetskalkyl har han kommit till, 

 att dessa fordela sig sa, att man erhaller frekvenskurvor, 

 bland vilka aven de av Palmgren och mig empiriskt funna 

 aro representerade. Arterna fordela sig ater i huvudsak 

 efter standortsfaktorernas fordelning (den relativa frihet, 

 som rader i forhallandet arterna och deras standorter emel- 

 lan, ger visserligen upphov till talrika avvikelser, men dessa 

 falla enligt sannolikhetslagarna lika ofta at vartdera hallet 

 och stora ej den pa standortsfaktorerna grundade berak- 

 ningens medelvarden). I ljuset av Romells utredning, vilken 

 atminstone for en icke-matematiker forefaller bindande, 

 framsta Palmgrens konstitutionskurvor som sadana, dikte- 

 rade av sannolikhetslagarna och mojliga att erhalla vid vilka 

 statistiska vegetationsundersokningar som heist. Aro om- 

 radena vidstrackta, d. v. s. mojligheterna for att samtliga 

 standortskombinationer resp. vegetationstyper inom dem 

 skola vara representerade stora, far man kurvor liknande 

 Palmgrens i diagram I, vilka visa hoga procenttal for de 

 gemensamma, allmanna arterna. Aro omradena sma, sasom 

 t. ex. vid Raunkiaers undersokningar, aro mojligheterna for 

 inbordes inhomogenitet dem emellan stora, och de sallsynta 

 arterna komma i majoritet. Att de sallsynta arterna aven 

 kunna dominera, fastan omradena valjas relativt stora, visar 

 min kurva I i fig. 10, vilken fullstandigt overensstammer 

 med Romells enligt Raunkiaers tal uppritade (sid 11, fig. 

 12), men i detta fall har likval en hoggradig heterogenitet 

 hos vaxtligheten, beroende pa vaxlande storlek och andra 

 olikheter omradena emellan, varit for handen. 



