Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 33, N:o 4. 33 



stades hort att detta ofta nog blifvit funnet. Att bar ej 

 nagot misstag blifvit beganget, antar jag af den omstan- 

 digheten att fageln sjalf ar en mycket valkand foreteelse 

 dar uppe. 



Blahakens ordinarie flyttningsvag fran och till hack- 

 ningsorterna i Norra Finland gar ej langs Tornea och Muo- 

 nio alfvar. Hufvudstracket torde i sjalfva varket forsigga 

 ofver ryska Karelen upp till Hvita hafvet, darifran de i fin- 

 ska Lappland hackande faglarne taga en vastlig och nord- 

 vastlig vag. Emellertid forirra sig nagra ex. ibland afven 

 till Tornea alfdal under flyttningstiden. Salunda kom den 

 24 maj 1909 en ensam bane till Yla-Saukkoja gard i Pello 

 och efterfoljdes den 26 af tvanna andra hanar. Dessa utom- 

 ordentligt vackra och lifliga faglar uppehollo sig darstades 

 uti buskar och smarre trad till den 29, frojdande alia na- 

 turvanner med sin fina sang, De voro hogst oradda och 

 lato sig ofta beskadas pa endast ett par meters afstand. 



En ensam hane hade i maj 1909 blifvit tillfangatagen 

 vid en gard i sydostra delen af Turtola socken. 



Dessa uppgifter aro de enda sakra jag bar om artens 

 flyttning langs Tornea alfdal. Befolkningen darstades kanner 

 den ej, och torde den i sjalfva varket bora till de storsta 

 sallsyntheterna. 



Luscinia phoenicurus (L.). Leppalintu. 



Arten forekommer mycket allmant inom omradet, ehuru 

 den hufvudsakligast synes foredraga de aflagsna furumoarne. 

 Jag bar funnit rodstjarten hackande i tradhal, stubbar, rot- 

 stjalpor och under tradrotter. Bona aro mycket omsorgs- 

 fullt byggda: det yttre af visset gras och Cladonia, det inre 

 af fjadrar (foretradesvis af ripor) och renhar. 



Af flera bofynd ma endast namnas foljande: den 15 

 juni — 06 tvanne bon; det ena med 6 ungar, det andra med 

 7 agg. — Ar 1908 den 11 juni bo med 7 agg; den 18 juni 



