Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 33, N:o 4. 67 



bevingade rofvare. Hvarje ar fa pa detta satt flera ren- 

 kalfvar satta lifvet till, hvarfor ock renagarena i Kittila 

 sett sig foranlatna att utfasta 25 marks beloning for hvarje 

 inom kommunen dodad orn. 



Om fagelns stora djarfhet ma annu foljande handelse, 

 upptecknad efter iakttagarens egen berattelse, framhallas: 



Bonden Erkki Yllasjarvi hade varvintern 1903 pa ny- 

 fallen sno foljt ett jarfspar. Kommen langs detta till kan- 

 ten af en ungefar 200 meter bred myr, hade jarfsparet 

 plotsligt upphort, hvarvid i snon synts tydliga aftryck af 

 ett par stora vingspetsar. Foljande dessa har och hvar 

 synliga vingaftryck, uppnadde han andra sidan af myren 

 och fann dar en dod och ilia tilltygad orn samt jarfsparet, 

 som fortsatte darifran. Enligt mannens uppfattning hade 

 slutakten utspelats salunda, att jarfven under sin luftiga 

 fard i kanten af myren lyckats fa tag uti en grantopp och 

 pa sa satt kastat saval sig sjalf som sin angripare i snon, 

 dar rollerna forbytts och ornen ihjalrifvits. 



En trovardig person i Turtola berattade mig huru han 

 afvenledes pa varvintern sett en stridsplats emellan orn och 

 uf, hvilken sistriamda dock efter en hardnackad strid dukat 

 under. En mangd ornfjadrar omkring resterna af ufven 

 hade namligen bevisat att striden varit omsesidig och att 

 ej haller angriparen sluppit helskinnad darur. 



Under de bon, som jag varit i tillfalle att undersoka, 

 har jag funnit en myckenhet ben af hare, fagel (mest tja- 

 der) och renkalf. 



De gamla faglarne ofvervintra inom omradet. 



Pandion haliaetus (L.). — Kalasaaski. 



Jag har aldrig sjalf antraffat fiskgjusens bo inom om- 

 radet, men val manga ganger iakttagit fagein sjalf. Vid de 

 stora sjoarne i sodra delen af observationsomradet, ser 

 man exemplar dagligen i langsamt tempo flyga ofver de 



