Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 33, N:o 5. 9 



nat dessa exemplar obeaktade. Troligen tillhora de till 

 storsta delen lancea, da spadt yngel af denna art blifvit 

 antraffadt i vida storre mangd an af lanceolatus. 



Om utbredningen af Ammodytes lancea i Bottniska vi- 

 ken, sarskildt i dess nordliga delar, bar man hittills haft sig 

 foga bekant. Enligt Lilljeborg (6, sid. 226) och Stuxberg 

 (19, sid. 412) bar den blifvit antraffad i Roslagens skar- 

 gard, den nordligaste fyndort, som finnes omtalad i littera- 

 turen. Senare bar den dock af fiskeriinspektor J. Alb. 

 Sandman blifvit antraffad betydligt langre norrut. Den 

 2 augusti 1905 erboll ban namligen i hafvet norr om Mar- 

 janiemi pa Karlo (N. Lat. 65 07', E. Long. 24° 35') ett 

 53 mm langt exemplar af Ammodytes, antagligen tillho- 

 rande lancea. Senare, den 22 augusti 1906, antraffades 

 ytterligare nordvest om Karlo (N. Lat. 65 17', E. Long. 24° 

 04') tvenne fuUvuxna exemplar af lancea, bvilka otvetydigt 

 bevisa, att denna art forekommer i den nordligaste delen 

 af Bottniska viken. 



I Alands och Abo skargardar och langs Finska vikens 

 kuster ar A. lancea ganska allman. De viktigaste fyndor- 

 terna darstades aro enligt J. Alb, Sandman: Alands haf, 

 Bogskar, station F 71, (N. Lat. 59 30', E. Long. 20 26') 

 station F 61 & F 57. Uto, Hango, Porkkala, Nargo och 

 Hogland m. fl. 



Af ofvanstaende skildring framgar, att Ammodytes lan- 

 cea ar utbredd fran den nordligaste delen af Bottniska vi- 

 ken rundt om Aland och i Finska viken osterut atminstone 

 anda till Hogland, 



Larvcrna. 



De fullstandigaste uppgifter ofver larvernas tidigare ut- 

 veckling lamnar E. Ehrenbaum (4, sid. 184—194), som flere 

 ganger med godt resultat utklackt rom af de bada Ammo- 

 dytes-SiVterna. 



