T^or att erhalla ett begrepp om arternas varflyttning langs 
Konkama-alfven, stallde jag - ar 1910 farden dit i sa. god 
tid, att jag redan i senare halften af Mars anlande till Saari- 
koski gard (nagot ofvan om Vittanki), som sedermera un- 
der 4 manader utgjorde utgangspunkten for alia mina ex- 
kursioner. Darigenom fick jag vara med om varstracket i 
dess helhet samt lyckades erhalla ett fullstandigare begrepp 
om fagelforhallandena i allmanhet i ofvannamda alfdal, da 
jag nu fick tillfalle att gora anteckningar afven om sadana 
arter, som endast under varstracket berora sagda orter. 
I stort sedt kan om varen 1910 sagas att den var saval sen 
som kail, hvilket sistnamda afven kan sagas om sommaren. 
Omkring den 10 juni radde under nagra dagars tid haftiga 
snostormar med ty atfoljande lag temperatur, hvarunder en 
stor mangd smafaglar dukade under. En annan sadan kold- 
och snoperiod intraffade ater i medlet af juli, da isynner- 
het ungar synas ha omkommit. 
Omkring medlet af juni steg — till foljd af riklig ne- 
derbord och en kortare varmeperiod — vattnet i alfven 
samt de angransande sjoarne anmarkningsvardt hastigt och 
hogt, ofversvammande en stor del af laglandet. Darvid 
blefvo en mangd andfagelbon (Anas, Fuligula, Oidemia, Mer- 
gus), hvilka funnos pa lag terrang vid vattendragen, forstorda. 
Att varen var saval sen som kail, invarkade helt na- 
turligt pa faglarnas varflyttning. Det torde med skal kunna 
framhallas att denna orsak hade till foljd en icke ringa 
kvantitativ forminskning af de atervandande skarorna. Ty 
oafsedt alia dem, som af kold och matbrist omkommo in- 
nan de nadde sina resp. hackningsorter, blefvo helt sakert 
en del faglar af de ofordelaktiga klimatiska forhallandena 
tvungna att kvardroja langt soderut sa lange, att deras 
