70 Munsterhjelm, Om Fagelfaunan i Konkama-dalen. 
ningarne fororsaka, ty vid de sma fjallsjoar, dar allan hackar, 
torde sadana lorekomma endast i sallsynta undantagsfall 
och af ganska obetydlig utstrackning. — Medan i laglandet 
ofversvamning radde, var jag i tillfalle att konstatera att 
vattenstandet i nagra mindre fjallsjoar atminstone endast 
hogst obetydligt var ofver det normala. 
Mergus albellus (L.). — Ungelo. 
Den 7 juni kopte jag en ungefar ett par veckor tidi- 
gare i Maunu-trakten — altsa i nedersta delen af Konkama- 
alfven — skjuten $ af denna art. Af allmogemannen i 
denna alfdal tyckes salskraken ej tidigare vara kand, om de 
ocksa hort om den under namnet „ungelo", hvarfor man 
ma kunna antaga att den hor till sallsyntheterna dar uppe. 
Tyvarr var fageln, da jag fick den, redan i ganska 
langt ganget upplosningstillstand, hvarfor skinnet ej kunde 
tillvaratagas. 
Mergus merganser (L.). — Lehmakoskelo. 
Anlande till trakterna af Saarikoski den 17 maj, da 
o och $ antraffades simmande i en utanfor Saarikoski gard 
befintlig oppning i alfven. 
Arten var ej allman langs Konkama-dalen och ej heller 
lyckades det mig att finna dess bo. Aret forut — 1910 
— hade ett par haft sitt bo i ett af stenar bygdt grans- 
marke pa en mindre alfholme vid Wittankijarvi. 
Enligt uppgift af allmogeman skall storskraken foror- 
saka stor skada pa fisket daruppe darigenom att den fan- 
gar och dodar fisk langt mer an hvad den ater. Det be- 
rattades mig att man ofta ar i tillfalle att se doda fiskar 
af ganska betydande storlek flyta pa vattnet, dar nagon 
eller nagra af dessa faglar uppehallit sig. Pa grund haraf 
ar arten ilia sedd af folket, som aldrig underlater att offra 
ett skott pa den, hvar den an antraffas. 
