Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 34, N:o 8. 73 
stracka af och an langs alfsystemet. Nu ar deras hufvud- 
sakliga upptradande koncentreradt inom en jamforelsevis 
kort tid och synas de, med nagra fa undantag, alia strafva 
mot ett bestamdt mal, d. v. s. Finnmarkskusten. Deras 
flyttning ger intryck af att vara systematisk och malmedve- 
ten, ingalunda tydande pa att de af en eller annan orsak 
forvillat sig fran sina ordinarie forekomstorter. 
Min asikt om orsaken till denna arts regelbundna fore- 
komst vartiden vid Tornea — Muonio — Konkama alfsystem 
ar foljande. Vid hostens intrade, som vid Finnmarkens ku- 
ster intraffar tidigt och valdsamt, draga, som man vet, sa 
godt som alia darstades forekommande skarfvar soderut 
langs Norges kust. De upptrada i sjalfva varket vintertiden 
ganska rikligt bl. a. i Kristianiafjorden och pa Sverges vast- 
kust. Harifran kommer en del af dem genom Oresund till 
Ostersjon och dessa ge sig uppat sa langt det oppna vattnet 
tillater. Med isens forsvinnande vartiden tranga de successivt 
uppat i Bottniska viken och betjana sig nu fore intra- 
dande parningstid (agglaggningen vidtager i maj) T istal- 
let for att fardas samma langa vag tillbaka, med den lokala 
kannedom som faglar besitta, af den jamforelsevis korta 
vagstrackan, som har erbjudes dem langs ifragavarande alf- 
system. Jag vill annu en gang framhalla som min asikt 
att artens regelbundna forekomst vid ofvannamda alfvar 
icke ar nagon tillfallighet, grundad pa forvillelse eller dyl., 
utan en regelratt och malmedveten varflyttning till de re- 
spektive hackningsorterna. 
Att skarfven ej haller ar en hackfagel har, utan en 
blott genomflyttande sadan, bestyrkes ater af det faktum 
att alia de exemplar, som kvarblifvit vid Lapplands vatten- 
drag sommaren igenom, varit i mer eller mindre dalig kon- 
dition, hvilket tyder pa att lefnadsbetingelserna darstades ej 
varit gynsamma for arten. Alia de sammartiden i Turtola 
och Kolari skjutna exx., om hvilka jag fatt kannedom, hafva 
namligen varit mer an vanligt magra, och detsamma tyckes 
forhallandet afven varit hogre uppe vid gransalfven. Detta 
framgar af Forstmastar J. Montells uppsats i Finsk Jakt- 
