6 Munsterhjelm, Om Fagelfaunan i Konkama-dalen. 
Alfstranderna besta till storsta delen af lagland, busk- 
bevaxt (Betula nana och Salix) terrang. Endast har och 
hvar prassas alfven fram genom tranga passager, namligen 
dar fjallen ligga omedelbart intill eller dar marken annars 
ar af hogre och stenigare karaktar — och bildar da forsar 
af varierande langd och kraft. Om man undantager sadana 
stallen, dar alfdalen ar hopklamd till endast en smal alfbadd, 
utvidgar sig dalen successivt ju langre nedat man kommer 
for att i trakterna af Kelottijarvi na en ansenlig bredd. 
Afven med afseende a fjallnaturen forsiggar dar langs 
alfdalen en successivt skeende forvandling uppifran nedat. 
Da dessa vid Kilpisjarvi na upp till en ansenlig hojd (t. ex. 
Saana 1,056 m 6. h.) och i allmanhet visa en brantare och 
spetsigare typ, blifva de — ju langre nedat langs alfdalen 
man kommer — alt lagre samt af en mera afrundad form, 
for att i trakterna af Kelottijarvi besta af laga, ofta helt 
skogbekladda barg. 
Pa samma satt finner man har en gradvis skeende for- 
vandling ocksa betraffande skogen — icke allenast med af- 
seende pa yppighet utan ock i forhallande till de omgif- 
vande fjallen och myrarne. Vid Kilpisjarvi nar den skog- 
bildande bjorken proportionsvis endast helt lagt upp langs 
fjallsidorna, men ju langre nedat man kommer, alt hogre 
tranger den upp pa dessa. — Ehuru enstaka tallar och gra- 
nar redan antraffas har och hvar i Konkama-dalen anda till 
Saarikoski, mota oss dock forst soderom Kelottijarvi spora- 
diskt forekommande tallbestand med den for sadan skog 
karaktaristiska undervegetationen. 
Om nagra odlade marker i detta ords ratta betydelse 
kan i Konkama-dalen knappast talas. Omkring hvarje gard 
finnas visserligen rodjade angsmarker, af hvilka en del 
hvarje var — strax efter snosmaltningen — blifva godslade 
och darigenom utveckla en rikare grasvegetation. Men i 
hufvudsak bestar odlingsprincipen har uppe endast i att 
rodja den mer eller mindre rikligt grasbarande (Carex) mar- 
ken fran buskar och trad, hvarvid s. k. naturliga angar af 
mycket varierande ytinnehall uppsta. Visserligen finnas vid 
