Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 34, N:o 8. 13 
Dar myrlaggen ar oppen — d. v. s. icke forsedd med 
hoga buskar och trad — samt bevaxt med storre Carex- 
tufvor, antraffas pa dessa hackande, ifall sjon eller alfven 
ej ar langt aflagsen, Sterna macrura. 
Skogsmarken. 
Med undantag af nagra sporadiskt forekommande 
mindre tallbestand i Konkama-dalens nedersta del, utgores 
skogen har uppe blott af bjork. Den betacker en del af lag- 
landet men forekommer dock hufvudsakligast pa fjallsidorna, 
dar den langs hela dalen nar upp till ungefar samma hojd 
ofver hafvet l ). Emellertid blir den betydligt frodigare ju 
langre nedat man kommer — betraffande saval bestandens 
tathetsgrad som de enskilda tradens storlek. 
I allmanhet ar skogsmarken i Konkama-dalen starkt 
stenbunden och ofta antraffas stenholster af mycket stor 
utstrackning. 
Markbetackningen i skogen bestar till stor del af Em- 
petrum nigrum och Cladonia. Visserligen forekomma har 
massvis lafvar, mossor och andra vaxter, men dessa tvanne 
har ofvannamda falla en icke botanist, som ej letar fram 
detaljer, mest i ogonen. Afven antraffas ofveralt sma, laga 
och krypande enbuskar. Emellertid vantar man forgafves 
att i skogsmarken har uppe antraffa nagra omvaxlande, 
hvar for sig typiska lokaler, sasom forhallandet ar inom 
barrskogsgransen; man far vandra dag efter dag — mil ef- 
ter mil — for att blott slutligen kunna konstatera att skogs- 
marken ar sig ganska lik uppifran Kilpisjarvi anda ned till 
trakterna af Kelottijarvi, dar de forsta tallbestanden mota 
oss. Min erfarenhet stracker sig dock ej till dessa barr- 
skogslokaler, hvarfor jag i det efterfoljande uteslutande 
kommer att behandla det af bjorken bevdxta omrddet — och 
vill da borja med laglandets bjorkskogar. 
r ) V. Tanner: Die Verteilung einiger Vegetationslinien im 
finnlandischen Enontekis-Lappmark. Fennia 27, n:o 1, pag. 4. 
