Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 37, N:o 7. 9 



V. myrtillus och Empetrum nigrum) -marken. Da snon om 

 varen smalt, sag man ofverallt i sadan terrang hogtals 

 af afbitna och afskalade stjalkar och smakvistar af ofvan- 

 namda vaxter. Afven hasten af enar hade de fortart. 



Artens formaga att afbita grenar, synes ej vara synner- 

 ligen stor. De tjockaste smakvistar eller stjalkar, som de 

 formatt afbita med ett enda bett, fann jag vara 3 mm. Hvad 

 darutofver var, maste afgnagas sa smaningom. Ofverhufvud- 

 taget fann jag bland afbitna kvistar intet stycke, som i tjock- 

 lek skulle ofverstigit 6 mm, hvilket tyckes utvisa, att sorken 

 vagar sig endast pa tunnare grenar. Langden af styckena 

 varierade hogst ansenligt och kunde uppga till 5—90 mm; 

 allmannast voro dock de helt korta. En gren, som ej kan 

 afbitas formedels ett enda bett, afgnagas ej pa samma satt 

 som t. ex. bafvern gor med tradstammar; sorken gar 16s 

 pa den fran en och samma sida tills den ar afgnagad. Da 

 djuret afskalar barken, afbiter det afven samtidigt nagot af 

 sjalfva veden, hvaraf lamningar i exkrementen tydligen kunde 

 urskiljas. 



Om sommaren anstiftar arten skada afven pa grasvaxten. 



Hypudaeus rutilus (Pall.) 



Arten forekom vid min ankomst till Saarikoski i mars 

 1911 allmant i trakten och antraffades afven saval i bonings- 

 som uthusen. Ehuru det forefoll mig som om den hufvud- 

 sakligast holl sig pa torrare, skogbevaxt terrang, antraffades 

 den dock afven rikligt pa ratt starkt forsumpade, buskbevaxta 

 angsmarker vid alfven. 



I husen var den ilia tald pa grund af den skada, den 

 dar astadkom. Sardeles begarligt at den allehanda anima- 

 lisk foda och fangades darfor sakert i fallor, hvari vi som 

 lockbete anvande ett stycke mysost (getost). Befolkningen 

 berattade mig att den de ar, da den forekom talrikt, full- 

 standigt kunde forstora potatisskorden. Pa sensommaren 

 grafde den namligen ned sig till potatisknolarne och at dem 



