10 Munsterhjelm, Soricidae och Muridae i Konkama-dalen. 



tomma invandigt, sa att endast skalet aterstod. For att till 

 nagon del forebygga detta, nedgrafde folket i potatissangarne 

 diverse glattsidiga karl salunda, att karlets ofversta kant var 

 i hojd med markytan. Om morgonen, da folket kom for att 

 se om sin fattiga potatisaker, funno de i karlen alltid nagon 

 lefvande samt en eller flera mer eller mindre afatna sorkar. 

 Folio tva eller flera ned, uppstod ogonblickligen strid pa lif 

 och dod, hvarefter den ofverlefvande gjorde sig skyldig till 

 kannibalism. Af och till hade naturligtvis afven andra arter 

 fallit ned i dessa karl, men voro de — i den handelse att 

 ej nagon rodbrun sork delat deras ode — alltid lefvande. 



Infektionssjukdomar fororsakade emellertid under vin- 

 tern 1911—1912 en valdig manspillan i deras led, hvarfor 

 arten den foljande varen var ytterst sallsynt. Dock lycka- 

 des jag under en langre fjallvandring i medio af juni fa syn 

 pa 3 exemplar, af hvilka 2 blefvo fangade. 



Under foregaende vinter hade arten anstallt storforodelse 

 pa bjorkskogen. Salunda antraffades har och hvar bjorkar, 

 hvilkas bark till i det narmaste 2 meters hojd var mer eller 

 mindre fullstandigt afskalad. Under dessa trad lago ofta an- 

 senliga hogar af den finskurna nafvern; sjalfva barken var 

 uppaten. Grenar af bjork, hvilka genom snotryck eller andra 

 orsaker brutits och lago pa marken, voro i all synnerhet 

 utsatta for sorkarnes angrepp. 



Sommaren 1911 sag jag den ofta ata gras, hvilket jamte 

 diverse orter torde utgora artens hufvudsakliga foda under 

 barmarkstiden. 



Paludicola amphibius Bias. 



Under de tvanne ar, jag vistades i Konkamadalen, lyc- 

 kades jag ej fa se arten dar. Emellertid var den kand af 

 befolkningen, som berattade mig att afven vattensorken an- 

 gripit potatisknolarne pa sensommaren de ar, da den fore- 

 kommer rikligare, men att den, i motsats till de ofriga ar- 

 terna af Arvicolidae, burit bort potaterna. 



