Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 37, N:o 7. 15 



pa de vastra stranderna af vattendragen en mangd lammel, 

 och isynnerhet upptradde de rikligt pa i sjoar eller alfvar 

 utskjutande uddar. Har hollo de vanligen till hela dagen, 

 atande af saval det ofvervintrade, vissna graset som af det 

 nya, framspirande. Da de ato, afbeto de ej, sasom andra 

 Arvicolidae hafva for vana att gora, grasstraet nere vid ro- 

 ten, utan de borjade fran straets topp, hvilket lat sig gora 

 desto lattare som det nya graset annu var helt kort, hvar- 

 for de utan olagenhet nadde upp till spetsen. Sa snart det 

 blef kvall, eller t. o. m. redan senare pa eftermiddagen, bor- 

 jade den ena efter den andra att simma ofver vattendraget 

 utan att akta pa om de mojligen rakade ut i en fors eller 

 en bred, sjoliknande alfutvidgning. De strafvade ratt fram, 

 och sa snart de nadde den motsatta stranden, fortsatte de 

 efter ett obetydligt uppehall sin kosa at oster. Har, pa den 

 ostra stranden af vattendragen, antraffade man denna tid 

 aldrig flera lamlar forsamlade, sasom daremot forhallandet 

 var pa den motsatta stranden. 



Bland saval bofasta fangstman som lappar, med hvilka 

 jag talade om saken, var den asikten allmant radande 

 att hela lammelmassan under vandringsar alltid gick i en 

 och samma bestamda riktning, oberoende af lokala forhal- 

 landen. Detta kan ock har uppe sa mycket lattare ga for 

 sig, som nagra terranghinder knappast ifragakomma. Ett 

 annat forhallande intraffar daremot t. ex. i narbelagna trak- 

 ter inom norskt omrade, dar dalgangarna oftast aro skarpt 

 begransade af stupbranta fjallvaggar, som tvinga lammeln 

 att ga mellan dem, hvarigenom icke allenast vandringens 

 riktning ofta kan forandras, utan afven lammelflockarne de- 

 las for att langs olika dalfore fortsatta vandringen. Af de 

 iakttagelser af lammelvandringar som jag gjort, har ock 

 jag kommit till den ofvertygelsen att dessa alltid, dar ter- 

 rangen blott det tillater, forsigga i en ock samma bestamda 

 riktning, ehuru man dock alltid vid alf- och sjostrander el- 

 ler andra sadana vanskligare passager, ar i tillfalle att se 

 nagon eller nagra individer springa tillbaka eller hit och dit, 

 liksom hade de pa grund af det svara i terrangforhallandet 



