12 Palmgren, Helsingfors traktens fagelfauna. 



Andra klippholmar aro med afseende a vaxtlighet nagot 

 gynnsammare lottade, tack vare jordmanens naringsrikare 

 beskaffenhet samt forekomsten af for vinden battre skyd- 

 dade platser. En tat, krypande enrismatta betacker har 

 storre eller mindre flackar, sasom pa nagra af kobbarna 

 kring Soderskar, S. Ronnhallet, H, Marraskar och Enskar, 

 E. Adholms Yttergrund och annu andra); pa flera skar 

 (t. ex. Enskar) forekomma darjamte eller (sasom pa H. Ronn- 

 busken) enbart bjork-, asp-, hagg-, ronn- eller videsnar, na- 

 gongang Ribes rubrum i vidare och djupare klyftor i la for 

 sydvasten, lockande till sig ett rikare insektlif. Skrefvor- 

 nas tufvor aro har samtidigt frodigare eller ersatta af lingon- 

 eller krakbarsris, icke sallan pa fuktigare flackar afven af 

 Cornus suecica. Isynnerhet garneras de mossrika puttarna 

 af en saftigare gronska. 



En sarskild typ tillhora de smaskar, pa hvilka af hafvet 

 upptornadt svallgrus forekommer i alldeles pafallande grad, 

 antingen i form af sma plataer eller ryggar mellan barg- 

 klintarna, eller bildande langstrackta uddar och ref (de extre- 

 maste exemplen harpa utgora H. Likholmsgrundet och Ler- 

 kobben samt E. Adholms Langgrundet). Pa sadana grusrika 

 skar utbreder sig pa hogre belagna af vagsvallet oberorda 

 delar ofta en frodig gronska af hoga gras och orter (sasom 

 Calamagrostis, Valeriana, Angelica, Veronica longifolia, pa 

 Lerkobben Lathyrus maritimus) pa sterilare flackar ater en- 

 dast en kort gles grasmatta eller blott lafvar. De kala, af 

 hafsdyningarna ofverspolade sandytorna narmast strandlinien 

 prydas af enstaka Ely mus-tufv or och inbjuder flera faglar 

 till besok genom de i vagsvalpet talrika marldjuren m. fl. 



Pa nagra klippholmar (t. ex. flera af Soderskarskob- 

 barna, S. Torra hast-kobbarna, H. Maraskrinet) forefinnas 

 massor af losa klippblock, kullerstenar och rosen, eller ocksa 

 ar barggrunden alldeles sondersplittrad genom smala, djup- 

 gaende lod- och vagrata forklyftningar, som skanka nagra 

 sjofaglar skyddade hackplatser. 



Jamte nagra storre skogbevuxna utskar (S. Estluotan, 

 H. Mjolo och E. Kyto) forekomma i mindre antal sma skogs- 



