4 Palmgren, Helsingfors traktens fagelfauna. 



standig fagelsamling som mojligt, sarskildt med afseende a 

 sallsynta arter. Ar 1898 fick jag i min hand professor J. A. 

 Palmens instruktiva artikel „Internationellt ornithologiskt 

 samarbete", och fran denna stund vidtog ett mera planmassigt 

 studium af fagelfaunan, hvarjamte undersokningsgebitet an- 

 senligt utvidgades. Till en borjan genomstrofvades salunda 

 Helsinge och Esbo yttre skargardar, afvensom forstnamnda 

 sockens kustpartier, darpa, isynnerhet sommaren 1904, ut- 

 stracktes exkursionerna till de inre delarna af denna socken, 

 och under de foljande aren agnades tiden hufvudsakligen 

 at observationer i Sibbo skaren samt kompletterande iakt- 

 tagelser inom hela omradet. Undersokningarna fortgingo 

 med nagra afbrott anda till ar 1909. De senaste arens in- 

 lagg i mitt arbete hafva varit af mera tillfallig art. 



Min uppsats bestar af trenne delar. I den forsta har 

 jag sokt lamna en bild af de observerade arternas forekomst- 

 lokaler under olika arstider, hvarvid sarskild uppmarksam- 

 het agnats sommarfaunan. I arbetets foljande och hufvuddel 

 upptagas i en forteckning, systematiskt ordnad enligt Mela- 

 Kivirikkos „Vertebrata fennica", allmanna och detaljerade 

 uppgifter om resp. arters forekomst, utbredning och hack- 

 platser inom omradet, afvensom okologiska och oologiska 

 notiser samt flyttningsdata. 1 den sista delen slutligen har 

 jag i korthet berort fagelfaunans metamorfos pa orten och 

 de faktorer som darvid varit verksamma. 



Vid behandlingen af fagelfaunan ur topografisk synpunkt 

 har jag foljt grundlinierna af det i professor J. A. Palmens 

 uppsats „Internationellt ornitologiskt samarbete och Finlands 

 andel dari" under moment C gifna allmanna schemat. En 

 olikhet i min framstallning bestar dock dari, att hos som- 

 marfaunan en Strang atskilnad gjorts mellan narings- 

 och hack-lokaler. De forra omfatta de standorter, hvilka 

 for individen spela den viktigaste rollen, enar de skanka 

 henne den dagliga fodan, de senare ater eller de terranger, 

 hvarest arten anbringar sitt bo, aro for slaktets fortbestand 

 af allra hogsta betydelse. Sasom ett tredje slag af fore- 

 komstlokaler kunde man annu papeka h v i 1 o- eller rast- 



