116 Wahlberg, Littois trask med sarskild hansyn till dess plankton. 



aggens antal hade synbarligen minskats. Jag har antecknat 

 fran denna tid omkring 10 agg i sacken. 



Nauplieperioden infoll omkring ^/ivll (v. t. 1.?°, is 45 

 cm), da det vimlade av nauplier i pelagiska regionen. Perio- 

 den avslots kort efter islossningen, som intraffade i slutet 

 av april. 



Ett farre antal ungdomsstadier med 6 — 7 antennleder 

 formarktes redan i borjan av april, men naupliernas over- 

 gang till ungdomsstadier skedde huvudsakligen i slutet av 

 april vid tiden for islossningen. Talrikast upptradde ung- 

 domsstadier i pelagiska regionen omkring '^/vll (v. t. 17'). 

 Antennledernas antal hade da okats till 9 hos manga indi- 

 vider. Annu t. o. m. ^° vill (v. t. 14°) sag jag, ehuru mindre 

 allmant, ungdomsstadier, som hade 9 — 11 antennleder. 



Efter att hava varit sa gott som helt och hallet for- 

 svunnen fran pelagiska regionen under hela sommaren upp- 

 tradde C. strenuus ater ^/xll (v. t. 9.5) med ungdomsstadier 

 (10—11 antennleder). Ungdomsformernas antal vaxte har- 

 efter alltmer och maximum intraffade ^^/xiill (v. t. I.3", is 

 13 cm) — ^^/iil2 (v. t. 0.5°, is 45 cm). De antraffades da tal- 

 rikt, men senare minskades deras frekvens ater beroende 

 darpa, att en del utvaxt till fullbildade individer. Antenn- 

 ledernas antal var 10 — 11 hos ungdomsformerna under deras 

 maximumperiod, Ungdomsstadier antraffades anda till obser- 

 vationstidens slut (slutet av maj 1^12). ^^/vl2 (v. t. 9°) var 

 deras frekvens nagot hogre an under foregaende manad, 

 vilken omstandighet finner sin forklaring daruti, att en ny 

 generation av ungdomsformer begynt utbildas. Jamte ett 

 farre antal individer med 10 — 11 antennleder forekommo 

 da individer med 6, 7 och 9 antennleder; likasa ^'^jv (v. t. 15°). 



Efter sommaren 1911 sagos de forsta fullvaxta hanarna 

 och honorna ^^/xi (v. t. 2°, tunn isskorpa). De fullvaxtas period 

 rackte till och med ^^/vl2 (v. t. 9°), da enstaka honor annu 

 iakttogos, men ej mera nagra hanar. De sista fataliga ha- 

 narna forekommo i provet av ^^/iv 12 (v. t. 6"). Under storre 

 delen av de fullvaxtas period var honornas frekvens „all- 

 man", hanarnas „tamligen allman". Ett svagt markerat 



