52 Wahlberg, Littois trask med sarskild hansyn till dess plankton. 



Ar 1911 sag- jag Uroglena forsta gangen ^°;VI (v. t. 14) 

 med massor sma cyster. Harefter avtog cysternas antal i 

 forhallande till de vegetativa koloniernas. De sista cysterna 

 antraffades ^"^/vi (v. t. 19'). ^^/vii vid I6.5' v. t. avslots perio- 

 den i dess helhet. En ny period infoll ^^vni (v. t. 23.5) och 

 rackte t. o. m. ^^/iil2 (v. t. 0.5°, is 45 cm). Under denna intog 

 Uroglena en dominerande stallning i sjons fytoplankton. Dess 

 maximalutveckling intraffade i sept. — Jan. vid en vattentem- 

 peratur vaxlande mellan 16" och O.s". Cyster antraffades fran 

 ^Vix — ^^/xii med sarskilda avbrott; i slutet av denna tidrymd 

 allmannare. Vid tiden for isens storsta tjocklek under senare 

 delen av februari och forra delen av mars 1912 saknades 

 Uroglena i plankton, men visade sig ater allmant ^^lui\2 

 (v. t. 2°, is 30 cm). En ny maximalperiod begynte den ^^/iv 

 (v. t. 4.5°, is 32 cm) och fortgick atminstone till observations- 

 tidens slut ^'^/v (. t. 15°). Det ar anmarkningsvart, att namnda 

 period borjade med massupptradande av overvagande sma 

 (/rog'/ena-kolonier, ehuru ett betydande istacke lag pa sjon. 

 Forklaringen hartill star val att soka framst i den kraftiga 

 stegringen av luftens medeltemperatur pa denna tid och den 

 darav betingade snabba uppvarmningen av vattnet. Sjon 

 var isfri redan omkr. en vecka senare. Okad Ijustillgang 

 torde icke haller fa lamnas ur rakningen. — Da ett prov av 

 ^\li 12 stalldes att sta vid fonstret visade Uroglena tydlig 

 positiv fototaxis. Endast genom fysiologiska forsok torde 

 det bliva mojligt att vinna klarhet i Uroglena' s livsbetingelser. 



Ar 1909 antraffades Uroglena sparsamt endast ^^/viii 

 (v. t. 15°) och 26/ix (v. t. 14.5°). 



Ar 1910 var Uroglena talrik och uppvisade mycket 

 cyster ^/vi (v. t. 13°). Efter en langre tids avbrott visade 

 den sig ater sparsamt ^/viii (v. t. 17°). Sista gangen detta 

 ar sag jag den allmant ^^/viii (v. t. 15.5°). 



Pa grund av mina iakttagelser har jag kommit till den 

 uppfattningen, att Uroglena's upptradande i pelagiska regio- 

 nen ar beroende av icke allenast varme- och belysnings- 

 forhallanden, utan aven av andra planktonters, i synnerhet 

 Dinobryon's och Volvox aureus' frekvensgrader. 



