Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 38, N:o 1. 35 



Volvox aureus Ehrenb. 



R. Chodat: Algues vertes de la Suisse. Berne, 1902. P. 153. 

 Fig. 79; L. Klein: Morphologische und biologische Studien iiber die 

 Gattung Volvox (Pringsheim's Jahrbiicher fiir wissenschaftliche Bota- 

 nik. Bd. XX. Berlin, 1889. S. 133); L.Klein: Neue Beitrage zur Kennt- 

 niss der Gattung Volvox (Ber. d. deutsch. bot. Ges. Bd. VII. Berlin, 

 1889. S. 42. 



V. aureus forekom med parthenogonidier, som senare 

 utvecklade sig till dotterkolonier, eller ock dioik d. a. med 

 skilda $ och 6 kolonier. Endast en gang, ^''/viiilO, antraffade 

 jag en koloni med bade oogonier och dotterkolonier. Dotter- 

 koloniernas antal vaxlade mellan 2—12; allmant antraffades 

 4—9, oftast 6—8. 



Nyss befruktade oogonier voro 46 — 62 /<, oosporerna 

 62—77 /Li. 



6-kolonierna voro merendels sma och ellipsoidiska med 

 spermatozoidbuntarna samlade kring ena kolonipolen. De 

 13.5/* breda och 6.7 w tjocka spermatozoidgrupperna inne- 

 hollo 16 eller 32 hanceller. 



Ar 1909 antraffades V. aureus med parthenogonidier 

 och dotterkolonier under hela observationstiden fran juni — 

 oktober. Den var mycket sparsam i juni, blev allman un- 

 der juli, avtog ater i augusti och var under forra delen av 

 September sparsam. ^^/ix vid 14.5° v. t. blev den ater all- 

 man och var under senare delen av oktober dominerande i 

 sjons plankton. Att doma av V. aureus forhallande under 

 ar 1910 kan man taga for gifvet, att den annu en tid framat 

 intagit en framskjuten plats i sjons plankton. Volvox aureus 

 blev dominerande forst vid 11° v. t. 



^^/vii antraffades i proven mycket sparsamt kolonier 

 med nyss befruktade oogonier, vilka att doma av artens 

 forhallande under aren 1910 och 1911 utgjorde fortplantnings- 

 periodens forposter. Bristen pa konliga kolonier fran denna 

 tidpunkt anda till senare delen av September finner sin for- 

 klaring i artens sparsamma forekomst overhuvud under denna 

 tid. De konliga kolonierna voro namligen alltid mycket farre 



