Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 38, N:o 2. 103 



hvit vingflack. Hos en del af dessa senare visar slg borjan 

 till en andra vingflack, i det denna antingen varit belt dold 

 under tackfjadrarna eller som en smal bard skjutit fram vid 

 deras spets. De aldre individerna, som aga en renare ocb 

 hvitare fargteckning, hafva i samband darmed tvanne ving- 

 flackar, medan ungfaglarna ater aro mer eller mindre gra- 

 vatterade pa brostet och besitta en, eller darjamte en an- 

 tydning till en andra vingflack. Haraf bar jag kommit till 

 den uppfattningen, att den andra vingflacken tillkommer 

 med aldern, eburu olika bastigt ocb starkt utbildad hos 

 skilda individer. Gamla faglar hafva till ocb med en tredje 

 vingflack. 



Lanius minor Gmel. 



Ett uppstoppadt exemplar i Finska fagelsamlingen uppges enl. 

 M. V. Wright forskrifva sig fran Helsingforstrakten. 



Lanius collurio L. 



Synnerligen allman. Infinner sig om varen omkring 

 medlet af maj: 



1899. 18. V flera ex. c? $ 1906. 19. V flera par 



1900. 14. V 1 ex.6, 21. V allm. —07. 17. V allm. 

 —02. 17. V 2 ex. c? $, 24. Vallm. —10. 16. V 1 ex. c? 



—03. 20. V flera par —11. 13. VI „ (? U m k 



— 04. 16. V nagra ex. — 12. 23. V 1 „ (Sf^-^y^erg. 



—05. 15. V 6, (F. fs.) 



Om hosten tyckas de aldre individerna bortflytta tidigare 

 eller redan under senare halften af augusti, medan ung- 

 faglarna kvardroja annu langt in i September, da man all- 

 mant finner dem vid vagar genom samt pa odlingar och 

 bebodda stallen, hvarest stengarden eller busksnar och backar 

 forekomma, afvensom i potatislander. Tornskatan backar 

 balst pa glest tradbevuxna eller kala backar med rik en- 

 och isynnerhet granbuskvegetation i narheten till odlingar, 



