Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 38, N:o 2. 79 



bo af arten med 3 nastan flygga ungar. Nastet var an- 

 bragdt invid stammen af en yngre gran, c. 2,5 m ofvan 

 snoskaran midt inne i ett tatt gransnar i skogsbrynet och 

 matte 15 cm i diameter. Till formen var det nastan platt — 

 antagligen hade vaggarna nedtrampats af ungarna — med 

 foga urholkadt, oppet liggrede och bestod ytterst af ett 

 tjockt lager torra och fina grankvistar, sammanvafda medels 

 Usnea- och /fypnum -delar samt hade invandigt tapetserats 

 med ett tunnt skikt af stran utan ett spar af fjader. Kanterna 

 af boet stodo till ett par cm:s hojd tackta af ungarnas hvit- 

 fargade exkrementer, hvarigenom nastet pa afstand paminnte 

 om en stor snoboll. Ungarna matades af foraldrarna med 

 insektlarver o. dyl., att doma daraf att faglarna icke hem- 

 sokte kottarna, utan regelbundet rotade bland barren hos 

 de unga arsskotten. Anmarkas bor annu att temperaturen 

 vid tillfallet utgjorde - 14° C, men hade under natten varit 

 ansenligt lagre. G. Kolthoff har af praktisk erfarenhet kommit 

 till den uppfattningen, att den formultnande skagglafven i 

 boet ager formaga att med sin jasningsvarme afhalla vinter- 

 kylan fran aggen och ungarna. Detta forefaller mig hogst 

 sannolikt, sa mycket mer som jag sjalf bevittnat en stark 

 stegring i temperaturen hos tatt packade upplag af renlaf, som 

 for renarnas utfodring anvandes i Hogholmens zoologiska 

 tradgard. Lagges hartill att faglarna troget tura med hvar- 

 andra att sasom ett varmande tacke ligga pa aggen och de 

 nakna ungarna, kan man forsta att dessa makta utharda var 

 ofta stranga vinterkyla. Senare, da ungarna blifvit nagot 

 storre och fa fjadrar, torde enl. min asikt exkrementhoparna 

 verksamt bidraga till ernaendet af den nodiga temperaturen 

 i hemmet. En vecka efter denna upptackt observerade jag 

 ett par korsnabbar, som voro sysselsatta med att forfardiga 

 sig ett naste. Skagglaf och vaggmossa transporterades af 

 hanen i nabben fran den blottade lasidan af en storre sten 

 och ett darinvid vaxande barrtrad till toppen af en reslig 

 gran, hvarest honan genast forstod att lampligast placera 

 materialet. Da jag senare besokte platsen i syfte att under- 

 soka de oologiska forhallandena, hade nastet ofvergifvits. 



