140 Palmgren, Helsingfors traktens fagelfauna. 



Kampbargen 1901. 7. IV 2 „ 66; Vik 14. IV 12 ex. c?^. 



Vik —02. 12. IV 6^ allm. 



— 03. 5. IV 1 ex. 6; 10. IV fl. ex. 6^. 

 —04. 10. IV fl. „ (5$; Drumso 11. IV 1 ex. 6. 



Dickursby —10. 24. Ill 6 (F. fs.) 



Drumso —11. 12. IV 1 ex. ^ (E. Wathen). 



-12. 18. IV 1 „ 



— 13. 16. Ill 1 „ 6 (E. Nyberg). 



De tidigast anlandande individerna utgoras nastan alltid af 

 hanar, hvilket framgar af de fern fallda faglar jag under- 

 sokt samt af den praktfullare drakten, som pa narmare hall 

 nied blotta ogat skilja dem fran honorna. Viphanarne ael- 

 taga synbarligen ej i rufningen eller ungarnas uppfodande, 

 att doma daraf att man pa Vik, artens enda hackplats ^) pa 

 orten, ser dem, samlade i flock, strofva omkring pa brodd- 

 falten och forst vid skymningens inbrott soka sig nattkvar- 

 ter i narheten af boet. Redan under forra halften eller om- 

 kring medlet af juli bortflytta de gamla individerna, tidigast 

 troligen hanarna, och ungfaglarna folja nagra veckor senare 

 exemplet. Under hoststracket rastar arten ofta i skargarden: 



Kyto 1900. 6. VII 2 ex. gf. (B. Geitlin). 



Drumso —02. 7. VII 2 „ 66; 13. VII 3 ex. ^^. 



—04. 17. VII 2 „ gf.; 26. VII 2 „ uf.; 3. Villi ex. uf. 



—06. 12. VIII 2 „ uf. 



Omkring 10 par tofsvipor hacka arligen pa Vik. Artens 

 hacklokal darstades utgores af den mindre sanka, knottrigt 

 tufviga strandangen narmast lands- och byvagarna (Fig. II). 

 Aggen varpas uti en af nagra stran fodrad grop i en storre 

 tufva, i regeln redan under forra halften af maj. Nagra 

 fynddata kunna harifran omnamnas: 



1889. 4. V 4 friska agg (E. Wasenius): 



47,4 46,6 46^5 45^ 

 34^ 34 34^1 34^ 



M Arten ar antecknad af E. Nyberg a Katrinebarg vid Vanda a 

 1913. 1. V fl. ex. Mahanda finnes den har hackande. 



