Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 38, N:o 2. 25 



II. Bland oppna sumpmarker, pa hvilka tradve- 

 g-etationen saknas eller atminstone spelar en alldeles under- 

 ordnad roil, forekomma inom omradet tvanne slag: 



a) flackmossar, som kanske riktigast hade bort upp- 

 tagas i samband med myrarna. Sistnamnda ofverga nam- 

 ligen oftast i oppna karr. Den for flackmossarna typiska 

 vegetationen utgores af frodiga Sphagnum- och Polytrichum- 

 tufvor, bevuxna med riklig hjortron, tranbar, odon, krak- 

 bar, Ijung eller dvargbjork. Spar af myrarnas tradvegeta- 

 tion aterfinnas i spridda, alldeles forkrympta tall och bjork- 

 buskar, hvarforutom enstaka snar och nodvuxna traddungar 

 af nyss namnda arter, asp och vide har kunna forekomma. 

 Pa sina stallen bilda ofta Eriophora och Carices en typisk 

 angsartad vegetation. 



Hackfagelfaunan ager har foljande sammansattning: 



Budytes flavus s. Lagopus lagopus ssp. 



Anthus pratensis s. Numenius arcuatus ssp. 



Asio accipitrinus ssp. 



Fran de busk bevuxna partierna hafva antecknats: 



Pratincola rubetra ssp. Emberiza citrinella sp. 



Sylvia cinerea s. Fringilla coelebs sp. 



Phylloscopus trochilus s. Lanius collurio sp. 

 Anthus trivialis ssp. 



b) angsbildande sumpmarker. Om man fran- 

 ser de partier af det oppna karret, hvilka sasom ofvan pa- 

 pekats antaga karaktaren af mossangar, omfatta sump- 

 angarna tvanne sarskilda typer med foga skarpa granser: 

 starrangar och fuktigalaglandtaangar. De f orra 

 utmarka sig genom sin forharskande Carex-vegetation jamte 

 Eriophora och Gramina, samt aro i regeln mycket vatten- 

 sjuka, de senare ater aro bade mindre sanka samt till ofver- 

 vagande del bevuxna med olika grasarter, hvarjamte starr 

 och angsull, vid saltsjostrander allehanda grasliknande vaxter 

 (Juncus, Triglochin, Scirpus o. a.) i hogre eller lagre grad 



