Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 38, N:o 2. 149 



1896. 28. VIII 5 ex. 1903. 5. IX 8 ex. 



—98. 27. VIII 4 „ -07. 13. IX c. 20 ex. 



— 99. 6.x 4 „ — 11. 22. X enstorreflock(Nyb.) 



Bland hithorande data i Finska fagelsamlingen fortjana ytter- 

 mera omnamnas 1875. 17. IX, 1879. 25. VIII och 1889. 2. IX. 



Tringa Schinzii Brehm. 



Denna sydliga dvargform af forenamnda art iakttog jag 

 pa Drumso 1899. 30. V, da en enstaka Individ, sallskapande 

 med en karrvipa, skadskots vid Hastsko- eller Taxnasviken, 

 och efter en kortare flykt nedfoll bland stenarna pa mot- 

 satta stranden, utan att jag lyckades fa tag i fageln. Genom 

 direkt jamforelse med den narvarande storre formen samt 

 den tydligt skonjbara svarta buksidan, kunde nappeligen 

 nagon forvexling med mindre Tringa-arter forelegat. 



Tringa maritima Briinn. 



Skarvipan ar skjuten vid Soderskar 1897. 10. XII (Mela- 

 Kivirikko), pa Esbo-Langgrund 1899. 26. VI (B. Geitlin) samt 

 af stud. F. Remmler pa Maraskar 1909. 11. X (F. fs.). 



Tringa minuta Leisl. 



Sallsynt vid rasterna i skargarden under stracket, van- 

 ligen i sallskap med foljande art (Fig. VIII— X). Mahanda 

 dock att likheten med movipan, sarskildt om hosten, samt 

 forenamnda sallskapssatt foranledt forbiseenden eller for- 

 svarat artens igenkannande. Mina anteckningar om smavipan 

 inskranka sig till foljande uppgifter fran Drumso: 



1896. 2. VI 1 ex. (+ 1 ex. I. pygmaea -^ 4 st. Aeg. hiaticula) 



—98. 27. VIII 1 „ (+ 1 „ Tr. Temminckii) 



1903. 8. IX 3 „ 



— 04. 27. V 2 „ (+ en flock Tr. Temminckii). 



Enligt Wright-Palmen bar arten tidigare blifvit antraffad 

 inom omradet under bada flyttningstiderna (sasom Esbo 

 1842. 12. IXsamt Helsinge 1866. 18. IX och 1871 om varen). 



