Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 38, N:o 2. 165 



Flera par af arten hacka regelbundet pa starrangarna vid 

 Ladugardsvikens botten, utan att jag lyckats upptacka boet. 

 Till denna praktiga beckasinlokal (Fig. II — III) infinner sig 

 arten regelbundet och stundom ganska rikligt under host- 

 stracket fran medlet af augusti manad till slutet af Septem- 

 ber, och samtidigt bar jag pa Drumso pa sumpangen kring 

 Poroviken iakttaget fageln (exempelvis Drumso 1903. 17. 

 VIII 2 exx. 29. VIII 2 exx. 17. IX 1 ex.). Den 12 juni 1910 

 fasttogs med handerna i Henriksesplanaden i Helsingfors 

 en enkel beckasin, som forarades till Hogholmens djursam- 

 lingar. Den trifdes utmarkt tillsammans med smafaglarna 

 i deras rymliga voliar. I ett litet mossgarnerardt krus strod- 

 des myragg sparsamt omkring, och dessa lat fageln sig val 

 smaka samt blef inom kort alldeles oradd. 



Gallinago gallinula (L.). 



Den halfenkla beckasinen ar sallan observerad och till- 

 varatagen stracktiderna, omkring medlet af maj och pa sen- 

 hosten: 



^ Soderskar 1889. 30. IX 2 ex. (F. fs.) 

 £ Drumso —98. 8. X 1 ex. 

 ^ „ —99. 1. X 1 ex. 



J, Soderskar 1901. 30. XI 1 ex. „ 

 -51. 18. V Drumsd — 04. 15. V 2 ex. 



(Kyrkslatt — 06. 1. V 1 ex.(Th.B.). 



Ardea cinerea (L.). 



Ar skjuten vid Helsingfors pa slutet af 1820-talet samt 

 vid Gammelstaden 1885. 17. VII. Grahagern ar vidare ob- 

 serverad 1901. 28. IV pa Skatudden i Helsingfors och pa 

 Traskanda i Esbo tre dagar a rad ar 1903. Fran Esbo ar 

 denna sallsynta fagel afven tidigare erhallen enl. Mela-Kivi- 

 rikko, namligen 1872. 7. VIII samt 1874. 15. VII, da en Individ 

 falldes ur en flock pa 6 st., bestaende af moder och ungar, 

 hvilka synbarligen skadat dagens Ijus pa Aminne gards agor. 



