186 Palmgren, Helsingfors traktens fagelfauna. 



H o s t e n : 



(Kyrkslatt 1832. slutet I 2 uf.) 



Esbo L6f5 —50. — XII ? 



(Porkala —58. 6 I %.) 



( „ — 96. 9 1 6) (Nya sv. larov. saml.). 



Somateria mollissima (L.). 



Annu forekommer ejdern tamligen allmant hackande pa 

 oppna smaskar och kobbar i hafvet och det yttre skargards- 

 baltet, men blir ar for ar allt mera sallsynt genom skyttarnas 

 hansynslosa forfoljelse, bade tillatna och olagliga, samt agg- 

 plundringen fran krakors och manniskors sida. Fortsattes 

 samma behandhngsmetod som hittills, torde nog artens saga 

 inom ett decennium vara all, eller den atminstone fa raknas 

 till rariteterna pa orten. Da „adan", honan, i slutet af maj, 

 eller om kullen forstores i forra halften af juni, begynner 

 varpa, samla sig „gudingarna", hanarne, i stora flockar kring 

 de yttersta klackarna och grunden for att rugga. De fjol- 

 ariga, icke fortplantningsmaktiga honorna, „skriorna" eller 

 „skrojorna" uppehalla sig flockvis pa fjardarna mera inom- 

 skars, och detsamma torde afven vara fallet med de lika 

 gamla hanarne eller „helsingarna". 



Det dunrika boet placerar honan vanligen under en 

 skyddande krypen, men om sadana saknas, i nagon frodig 

 tufva, bland Ijung och krakbarsris, icke sallan alldeles blottadt 

 pa nagon klippafsats eller mellan stenarna i en skrefva, och 

 detta mangen gang afven da, nar battre skyddade platser 

 uppenbarligen hade funnits att tillga pa skaret. Klart ar 

 vid sadant saklage att de alldeles i ogonen fallande aggen 

 blifva for krakan och den snikna manniskan ett „gefundenes 

 fressen". Nagra fynddata ma har bifogas: 



Graskar 1898. 6. VI 3 bon med 3—5 friska agg, 

 Kutuhallan 1901. 9. VI 3 „ „ 4—5 

 Maraskar — 03. 7. VI 5 5 friska agg: 



79,4 78,1 7^ 77,8 77^ 

 52,4 51,2 5l),i 50,7 50,7 



