Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 38, N:o 3. 29 



byggnad. Yttre diameter 143 mm, inre 86 mm, djup 45 mm. 

 (Insant till Univ. Zool. Mus.) 



N:o 4. Underlaget av torra grankvistar och vita rip- 

 fjadrar, nagot Cladonia och gras. Vaggarna av Alectoria 

 och stran. Hade en fast byggnad. Yttre diameter 137 mm, 

 inre 92 mm, djup 49 mm, (Insant till Univ. Zool. Mus.) 



N:o 5. Boet liknade i huvudsak N:o 4, men dess un- 

 derlag bestod av Sphagnum och torrt gras. Balen av rip- 

 fjadrar och gras. Hade en fast byggnad. Yttre diameter 

 142 mm, inre 95 mm, djup 41 mm. 



I sin uppsats om sidensvansens utbredning i Finland 

 (Finsk Jakttidning 1910, pag. 109 — 114) giver forstmastaren 

 J. Montell en bild av fagelns hackningszoner, och pavisar 

 dar genom citat ur den ornitologiska litteraturen „att ar- 

 ten, i samma man den minskats i norr och nordvast, tillta- 

 git i soder och sydost." Pa sid. 113 omnamnes, att han 

 saknar uppgifter fran flere delar av Lappland t. ex. Sodan- 

 kyla. I denna trakt fann jag, sasom ovan namnts, fern bon, 

 och talrika fynd av gamla sadana blevo gjorda, varav man 

 kan sluta sig till att fageln atminstone aren 1911 — 1912 ratt 

 talrikt hackat i dessa nejder. Munsterhjelm omnamner i 

 sin fagelfauna fran Turtola och Kolari (sid, 52), att arten 

 dar alltid ar sallsynt och att den forekommer hogst oregel- 

 bundet. Darfor vore jag bojd att tro, att sidensvansens 

 utbredningsomrade inom det finska naturhistoriska gebitets 

 norra delar nu forskjutits mot oster, och att arten darstades 

 numera har sin egentliga utbredningszon i Lapponia kemensis 

 orientalis, L imandrensis, Karelia keretina och Kuusamo, 

 men dock — ehuru sallsynt — hackar aven i vastra Lapp- 

 land. (Jamf. Suomalainen sid. 32 och Munsterhjelm sid. 52). 

 Som bevis for artens upptradande i oster tjana Enwalds 

 och Herpmans *) iakttagelser over arten i Kuolajarvi; inom 

 Kuusamo antraffade jag den 22. VII. 1910 flygskickliga un- 

 gar vid Ala-Kitkajarvi i socknens norra del, och stud. I. For- 

 sius fann 6—7 individer vid Nuortijoki 20. VL 1913. Dock 



M Finsk Jakttidning arg. 1910 sid. 114. 



