30 Finnild, Resa inom Sodankyla lappmark sommaren 1913. 



ar det mycket sannolikt, att arten inom kort ater kommer 

 att forandra sitt hackningsomrade och kanske ater talrikt 

 upptrada i vastra Lappland. 



I nastan alia ornitologiska arbeten, t. ex. „Nordens 

 faglar" (sid. 96), framhalles, att sidensvansen vid boet ar 

 ytterst skygg och att den Ijudlost smyger sig darifran, om 

 man nalkas detsamma. Enligt mina iakttagelser haller detta 

 icke streck, ty alia av mig insamlade bon blevo funna sa- 

 lunda, att nagon av faglarna hordes eller sags, da den satt 

 i toppen av en hog fura. Gick man da rakt fram till det 

 trad, dar den satt, kunde man vara nastan saker pa att i 

 narheten finna dess bo. Vanligen forsvann fageln, nar man 

 narmare sig, men aterkom inom 5 — 10 min. Den ruvande 

 fageln flog aldrig ur boet, innan man var den alldeles inpa 

 livet. Bada foraldrarna kretsade sedan omkring boet, satte 

 sig stundom i ett narbelaget trad och tillkannagavo genom 

 angsliga visslingar sin oro. Sidensvansarna voro saledes vid 

 boet varken likgiltiga eller troga, sasom herr Wasastjerna 

 (Finsk Jakttidning N:o 6, 1913) framhaller. 



Som vistelseort och hackningsplats tycktes arten valja 

 torra, branta flod- och sjostrander, bevuxna med hog tall- 

 och granskog. Undersokta exemplar hade fortart bar av 

 Arctostaphylos alpina och Empetrum nigrum. 



Fageln tyckes i allmanhet vara tamligen obekant for 

 ortsbefolkningen, och flere, for vilka jag forevisade ett kon- 

 serverat exemplar, sade, att det var forsta gangen de sett 

 en sadan fagel. Nagra kallade arten „siitenvanssi"; benam- 

 ningarna korvarastas eller tilhi kande de ej till. 



Att sidensvansen var sa pass litet kand inom omra- 

 det tyder kanske pa att arten tidigare icke dar varit lika 

 allman som aren 1911 — 1913 (aret 1908 torde enl. J. Mon- 

 tells uppgift fageln totalt hava saknats i vastra Lappland); 

 mahanda forhaller det sig belt enkelt sa, att den aven an- 

 nars for fagelvarlden sa ointresserade ortsbefolkningen icke 

 fast sig vid arten. 



Sundman fann arten (ant. hackande) vid Pyhajarvi den 

 20. VII. 1882. Den 23. IX. iakttogos nagra ex. vid Mosku- 



