200 Palmgren, Helsingfors traktens fagelfauna. 



Enskarskobben 1903. 19. VI 3 svagt rufvade agg: 



72,2 7l6, 69,5 

 48,4 4879 49^' 



Trutkobben —03. 19. VI 2 bon, aggren 2—3, friska 



Granlandet — 04. 6. VI 3 friska 'igg, 



Ronnhallen —04. 6. VI 2 



Tallholm —08. 28. VI 7 bon, 2—3 starkt rufvade agg 



och dunung-ar. 

 Tjarhallan — 09. 14. VI flera bon med 1 — 3 agg. 



Pentarn — 12. 11. VI dunungar i mangd och nagra ba- 



lar med agg. 



Sillmasen anlander vid forsta oppet vatten till orten i 

 slutet af mars och borjan af april, exempelvis H:fors 1910. 

 15. Ill nagra ex. (M. Brenner), Hogholmen 1911. 12. IV 

 nagra ex., och enl. Nyberg Adholm 1912. 21. IV 2 ex. och 

 Drumso 1913. 22. Ill 1 ex., samt enl. Brenner 17. Ill nagra ex. 

 Arten forsvinner under senhosten. Dock tyda manga omstan- 

 digheter, framst den ringa frekvensen, pa att redan tidigare, 

 sasom hos flera andra masar, en god del smaningom be- 

 gafve sig pa fard vastvart. Sa sent som fiskmasen (och 

 sa tidigt om varen) ser man den aldrig kvardroja. Enligt 

 broderna Hilden forirrar sig arten stundom till Vanda a (sa- 

 som 1907. 31. VIII 1 ex.), hvarjamte de under en exkursion 

 till stallet 1906. 18. X iakttogo en stor skara pa vag mot 

 hafvet ofverstrackande sillmasar. 



Stercorarius pomarinus (Temm.). 



Denna hognordiska labb ar mig vetande blott tvanne 

 ganger antraffad inom omradet. Den 11 September 1909 

 observerade inspektor Wathen a Drumsogard en enstaka 

 ungfagel, som uppeholl sig pa ett potatisland och synbarli- 

 gen led af nagon invartes akomma. Den skots af honom 

 for min rakning, men en vecka senare, da jag erholl vet- 

 skap om fyndet och konstaterade arten, hade den hunnit sa 

 forfaras att hvarje tanke pa konservering tyvarr var utesluten. 



