Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 38, N:o 2. 201 



En ungfagel talldes vid Ostra Ronnskar 1909. 11. X, 

 (F. fs.). I granngebiten bar den bredstjartade labben nagra 

 ganger tidigare blifvit falld; Inga skargard 1848. 8. X, Por- 

 kala 1851 november, och Thusby 1861. 28. XI (Wr-Pn) samt 

 Porkala 1901. 29. X (Mela-Kivirikko). 



Stercorarius parasiticus (L.). 



Den spetsstjartade labben ar af mig blott ett fatal gan- 

 ger iakttagen i den yttre skargarden (exempelvis 1899. 7. 

 VI, 1905. 16. V, 1906. 14. VI, 1911. 4. VI) och da synbarli- 

 gen stadd pa langre fard. Jag bar aldrig antraffat arten 

 hackande, men nog af skarkarlarna hort uppgifvas att den 

 stundom skulle bosatt sig vid hafsklipporna kring Soder- 

 skar och Porkala. Flera exemplar fran orten finnas i Fin- 

 ska fagelsamlingen, de farskaste: 



Soderskiir 1905. 27. V Graskarsbad. 1909. 23. o. 27. V 



Esbo — 08. 28. V $; 29. V Oster-Tokan — 11.27. IX^uf. 



Helsinge —09. 23. V Hundornsbad. 1912. 31. V (E.N.). 



Fulmarus glacialis (L.). 



Den 13 januari 1901 tillvaratogs en vinddrifven storm- 

 fagel pa Nya svenska samskolans gard i Helsingfors (Mela- 

 Kivirikko). 



Podiceps cristatus (L.). 



Skaggdoppingen ar en synnerligen allman sommarfagel 

 vid de langgrunda och vassrika kustvikarna, men undviker 

 denna tid fuUstandigt skargarden, afven den inre, ehuru mot- 

 svarande lokaler nog skulle sta den bar till buds. Sarskildt 

 rikligt forekommer den pa Ladugardsviken, hvarest ar 1901 

 forutom talrika spridda par och mindre samhallen, en val 

 markerad koloni om minst 25 par med sina flytande bon 

 antecknades pa en 50 m lang remsa utanfor vassbaltet pa na- 

 got djupare vatten (Fig. IV). Hackningstiden varierar i hog 



