Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 38, N:o 2. 223 



balten och mera hogresta sump- samt submersa vaxter nastan 

 igengrodda Morsviken (Poroviken) samt isynnerhet den af 

 sandbankar uppfyllda, vid lagvattenstand nastan barlagda 

 Herrgardsviken eller Smedjeviken, tidigare for ett sekel till- 

 baka benamnd Laxvarpsviken, annu under 1890-talet gou- 

 terade rastplatser for hela mangfalden nordiska vadare. 

 Numera ar Hastskovikens strander upptagna af villor och 

 „plagen" med dess talrika simhus for hafsbad, kasino och 

 lawntennisplaner, Herrgardsvikens „ebb"botten genomskares 

 af en sparvagnslinie, formedlande en stark passagerarestrom 

 fran holmens norra sida ofver den starkt trafikerade bron 

 till badhuset, och Porovikens safdungar nastan garneras 

 af manniskobostader pa stranderna. Af det storartade va- 

 darlifvet under stracktiderna, hvarom arbetets systematiska 

 del ger en svag forestallning, ser man knappast ett spar, 

 och afven den hackande sjofageln, grasanden och krickan, 

 samt rorhonan likasom t. ex. tjadern i skogarna torde nu- 

 mera, sa vidt jag af tillfalliga besok pa stallet kunnat sluta 

 mig till, genom det myllrande manniskolifvet belt hafva for- 

 svunnit fran skadeplatsen. 



Det ar med vemod och beklamning naturvannen be- 

 vittnar kulturens forintande framfart. Men ban far lof att 

 resignera, nar det sasom pa Drumso galler en vinning at 

 manniskans egna vallofliga intressen. Ar daremot forodel- 

 sen icke en logisk foljd af nodvandighetens harda lag, stal- 

 ler sig saken belt annorlunda, — den blir da en styggelse som 

 med alia lagliga medel bor bekampas, I narmaste framtid 

 afgores en sadan fraga. Den ror sig om dispositionen af 

 Ladugardsviken, som snart genom byteskop af Viks 

 Ladugard benamnda militiebostalle ofvergar i stadens ago. 

 Inga som halst motiv tala for en odelaggelse af detta ur 

 bade faunistisk och floristisk synpunkt sa markeliga och 

 intressanta stalle, hvars motstycke i vart land med saker- 

 het icke gifves sa manga. Utan nagot som halst men for 

 staden och med ringa, om ofver hufvud taget nagra kost- 

 nader alls, skulle denna fagelrika vik kunna bibehallas som 

 ett naturminnesmarke, en naturpark. En sadan atgard, i sig 



