16 Rancken, Bryologiska meddelanden. 



dana former kan man i manga fall finna aldre stamdelar, 

 dar bladen bevarat de for arten utmarkande kannetecknen 

 oforandrade och salunda tillata en saker bestamning; i annat 

 fall blir bestamningen osaker och stundom far man noja sig 

 med att beteckna exemplaret blott och bart som en forma 

 laxa eller dylikt. 



Nu och da finner man ock exemplar, vilkas 5vre delar 

 (nyskotten) vuxit under andra forhallanden an de aldre och 

 i overensstammelse darmed ha en annan habitus och blad- 

 byggnad an dessa. Dylika former (formae heterophyllae) 

 ha delvis beskrivits och namngivits sasom sarskilda varie- 

 teter. Ph. fontana v. heterophylla Card, et Ther., Ph. tomen- 

 tella V. heterophylla Dism. m. fl. omfatta sadana former, 

 vilkas innovationer forete hygrofil struktur, medan de aldre 

 delarna aro typiskt utbildade. Dessa rent tillfalliga former 

 askadliggora pa ett eklatant satt Philonotis-skottens kanslig- 

 het for yttre faktorers formbildande inverkan och ha salunda 

 ett icke ringa ekologiskt intresse, men nagot syste- 

 matiskt varde ha de sjalvfallet icke. 



Hos vissa arter finner man ej sallan aven pa aldre 

 stamdelar olikartade blad i regelbunden vaxling: efter korta 

 och breda blad med 16s cellvav foljer en zon med lang- 

 spetsade blad av mer xerofil struktur o, s. v. Denna fore- 

 teelse, som t. ex. hos Ph. tomentella ar ytterst vanlig, torde 

 sammanhanga med arstidernas vaxlingar. I dylika fall fram- 

 trada artkaraktarerna i regel bast pa de mer xerofila bladen. 



Oavsett dessa av omgivningen frambrakta vaxlingar 

 varierar bladens form och stallning hos de fiesta Philonotis- 

 arter inom vissa granser. Salunda ha flere arter att upp- 

 visa bade formae orthophyllae med raka, upprata blad och 

 formae falcatae med krokta, ensidigt vanda blad, o. s. v. 



Trots denna starkt utpraglade polymorfism hos Philo- 

 nof/s-arternas blad, kan man vid ett noggrant studium utan 

 storre svarigheter sarskilja ett antal ratt val avgransade 

 arter, vilka karaktariseras i framsta rummet just genom 

 bladens form och struktur. Denna mangformighet gor det 

 likvisst nddigt att vid studiet av detta slakte undersoka ett 



